Справа № 216/63/26
провадження №2-а/216/18/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Стартанович Д.В.
за участю: секретаря судового засідання Кравець А.С.
представника позивача Реутової І.Л.,
відповідач громадянин громадянин російської федерації ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 Кривому Розі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
В С Т А Н О В И В:
08.01.2026 року, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, звернулися до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 який 09.01.2026 року звільняється з місця відбування покарання- Криворізької виправної колонії № 80, м. Кривий Ріг вул. Шиферна, буд.3.
Представник позивача Реутова І.Л. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов визнав, підтвердивши викладені в ньому обставини.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Громадянин російської федерації ОСОБА_1 (далі – Відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження – м. Канськ, Красноярський край, російська федерація, прибув в Україну у неповнолітньому віці разом з батьками у 1995 році.
14.04.2010 у Генеральному консульстві російської федерації, м. Харків, отримав паспорт громадянина російської НОМЕР_1 , строком дії до 14.04.2015, який втратив при невідомих обставинах (у справі засудженого наявна лише копія паспорта). З заявою про втрату паспорта громадянина рф до територіального органу/підрозділу ДМС України не звертався. З питання отримання паспорта громадянина рф для виїзду за кордон до посольства рф або свідоцтва на повернення до рф, не звертався. Станом на 08.01.2026 не має паспортного документа іноземця та дозвільних документів на проживання в Україні, порушуючи тим самим законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.
Станом на 08.01.2026 засуджений ОСОБА_1 відбував покарання в місцях позбавлення волі з 26.02.2021 за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 932/5089/20, провадження № 1 КП-932-550-20, згідно якого засуджений до позбавлення волі 5 років 1 місяць за ч.2 статті 186, ч. 3 статті 15, статті 71 ККУ та 09.01.2026 року звільняється з місця відбування покарання- Криворізької виправної колонії № 80.
Згідно до вимог пункту 2 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.
Згідно діючого законодавства України, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі – Закон №3773-VI).
Положеннями частини 1 статті 9 вищевказаного Закону № 3773-VI, встановлено що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.
Згідно до частини 1 статті 16 Закону № 3773-VI, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.
Відповідно до частини 2 статті 16 Закону № 3773-VI, відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.
Положеннями частини 3 статті 9 Закону № 3773-VI, передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений в статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Згідно до частини 16 статті 4 вищевказаного Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.
Відповідно до підпункт 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.
Згідно вимог частини 3 статті 3 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Положеннями ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).
Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 30 Закону № 3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Положеннями частини 3 статті 30 Закону № 3773-VI, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Згідно до абзацу першого частини 4 статті 30 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства заходів затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.
Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Згідно до підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Фактичні обставини справи.
30.12.2025 Відділом № 8 у місті Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області від Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області отримано лист за № 1201.17/44678-25 про те, що згідно отриманої інформації від Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, 09.01.2026 з Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» звільняється громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія листа додається).
07.01.2026 (вх. 21/1231-26) Державною установою «Криворізька виправна колонія (№80)» на лист Відділу № 8 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 02.01.2026 за № 1231-20/1231-26, засобами електронного зв`язку надано лист від 06.01.2026 за вих. № 80/5-86 разом з: автобіографією, поясненням, згодою на обробку персональних даних, копією паспортного документа громадянина російської федерації, довідкою на засудженого ОСОБА_1 , характеристикою на засудженого, довідку про заохочення і стягнення засудженого, копією вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 932/5089/20, провадження № 1 КП-932-550-20.
Вищезазначена інформація та матеріали, 07.01.2026 з супровідним листом № 1231/267-26 були направлені Відділом № 8 у місті Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на адресу ГУ ДМС в Дніпропетровській області з необхідними додатками.
Окрім того, з Державної установи «Виправна колонія (№80)» надійшла характеристика на засудженого ОСОБА_1 , в якій зазначено інформацію про передні судимості:
05.08.2014 засуджений Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 статті 185 ( позбавлення волі на певний строк 1 рік) зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (стаття 75 ККУ) 1 рік 5 місяців;
07.12.2019 Синельниківським міськрайонним судом за ч. 1 статті 121 (позбавлення волі на певний строк 5 років) зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (стаття 75 ККУ) 1 рік.
Засуджений ОСОБА_1 відбував покарання в місцях позбавлення волі з 26.02.2021 за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 932/5089/20, провадження № 1 КП-932-550-20, згідно якого засуджений до позбавлення волі 5 років 1 місяць за ч.2 статті 186, ч. 3 статті 15, статті 71 ККУ.
За час відбування покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)», характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 10 (десять) разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення установленого порядку відбування покарання, в тому числі 4 (чотири) рази був поміщений в ДІЗО. Допущені порушення виражалися у самовільному пересування, порушенні розпорядку дня, відмові від чергування в ДІЗО, нанесенні татуювання, зберіганні заборонених речей та речовин, порушенні розпорядку дня в ДІЗО, перебування у стані алкогольного сп`яніння. Схильний до вчинення злісних порушень режиму утримання. Заохочень не має.
29.08.2022, 07.03.2023 та 10.05.2024 на засіданнях комісії установи Відповідачу відмовлено в умовно-достроковому звільненні.
Після проведення проміжної оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої підсистема «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, визначено ступінь рівня ймовірної небезпеки для суспільства як «СЕРЕДНІЙ».
Суд зазначає, що згідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.
Відповідач, 14.04.2010 отримав паспорт громадянина російської федерації НОМЕР_2 виданий генеральним консульством російської федерації у м. Харків, строком дії до 14.04.2015, та з того часу ніяких документів, щоб надавали право законно пербувати на території України (посвідку на тимчасове або постійне проживання в Україні), не оформив.
Не маючи інших законних підстав для перебування на території України визначених статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Відповідач мав право тимчасово перебувати на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів, на підставах визначених частиною 16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150. 
Відповідач, із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до ГУДМС України в Дніпропетровській області не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував (лист ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 07.01.2026 за № 1201.3.3/449-26).
Поданням УМП ГУНП в Дніпропетровській області № 20/1231-26 від 07.01.2026 проінформовано Відділ № 8 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області про звільнення Відповідача з Державної установи «Криворізька виправна колонія (№80)» та його незаконно перебування на території України, з метою прийняття рішень відповідно до чинного законодавства. 
Враховуючи вищезазначене, на виконання вимог статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» стосовно Відповідача в день його звільнення, 09.01.2026 Відділом № 8 у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення про примусове видворення за межі території України громадянина рф ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд встановлені наступні обставини, а саме:
- тривалий час перебуває на території України, без законних підстав (граничний період тимчасово перебування Відповідача на території України, визначений відповідно до законодавства України (не більш як 90 днів протягом 180 днів) закінчився), що є грубим порушенням законодавства України про правовий статус іноземців;
- дії Відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»);
- у Відповідача відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні, а отже, у Відповідача відсутня можливість забезпечення свого перебування на території України);
- неодноразово притягався до кримінальної відповідальності на території України;
- має негативну характеристику, надану ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)»;
- відсутній діючий паспортний документ;
- а також те, що наявність вищезазначених обставин дає підстави вважати, що Відповідач перешкоджатиме проведенню процедури та те, що існує ризик його втечі.
Наявність вищезазначених обставин створює обґрунтовані підстави вважати, що Відповідач, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі, що відповідно до абзаців першого та другого частини 1 статті 289 КАС України, частини 3 та частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення видворення за межі території України.
Правовий аналіз норм матеріального та процесуального права щодо вирішення питання про затримання іноземця або особи без громадянства, стосовно якої прийнято рішення про примусове видворення, вказує на те, що порушення особою законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства у випадку, коли немає документів, які посвідчують особу, та відсутність документів, що свідчать про законне перебування на території України, є підставою для затримання особи з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Згідно до пункту 3 частини 1 статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України.
Положеннями пункту 3 частини 5 статті 46 КАС України, також, передбачено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 6, п. 11 ч. 6 ст. 12, п. 3 ч. 1 ст. 20, ст. 44, п.3 ч. 5 ст. 46, ст. 47,ст. 160, п. 11 ч. 2 ст. 245,ч. 1, ч. 11, ч. 19 ст.289, ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - задовольнити.
Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, тобто до 09.07.2026 року, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України;
Рішення звернути до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:
- позивач: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, код ЄДРПОУ: 37806243, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. В`ячеслава Липинського, буд. 7;
- відповідач: громадянин російської федерації ОСОБА_1  АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 09 січня 2026 року
Суддя Д.В.СТАРТАНОВИЧ