ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 р. 	Справа № 520/29588/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 01.12.25 по справі № 520/29588/25
за позовом ОСОБА_1 
до  НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 )  третя особа  Військова частина НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 
про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач, заявник) звернувся до Харківськрого окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі – 10 МПРИКЗ, ВЧ НОМЕР_2 , відповідач), третьої особи Військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (далі – ВЧ НОМЕР_3 ), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати повністю наказ НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) № 1294-АГ від 31.10.2025 року «Про відшкодування збитків, нанесених державі», яким наказано стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , суму завданої шкоди у розмірі 2 292 671 (два мільйони двісті дев`яносто дві тисячі шістсот сімдесят одна) гривня 05 копійок.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 по справі № 520/29588/25, зокрема, прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
01 грудня 2025 року представником позивача подано до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд:
- заборонити Державній організації (установі, закладу) НОМЕР_1 мобільному прикордонному загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 , місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_1 ) вчиняти дії зі стягнення коштів в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення та додаткової винагороди до повного погашення збитку за наказом НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону № 1294-АГ від 31.10.2025 року «Про відшкодування збитків, нанесених державі», що складає на загальну суму 2 292 671 (два мільйони двісті дев`яносто дві тисячі шістсот сімдесят одна) гривня 05 копійок, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , до набрання законної сили рішенням суду у цій адміністративній справі в Харківському окружному адміністративному суді.
В обґрунтування вимог зазначеної заяви вказано, що за змістом пункту 1 наказу НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону № 1294-АГ від 31.10.2025 року «Про відшкодування збитків, нанесених державі» (далі – Наказ № 1294-АГ) наказано головному бухгалтеру – начальнику фінансово-економічного відділу 10 МПРИКЗ за шкоду. завдану державі на суму 2292671 (два мільйони двісті дев`яносто дві тисячі шістсот сімдесят одна) гривня 05 копійок, проводити щомісячне стягнення сум завданої шкоди в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення з підполковника ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні начальника НОМЕР_1 МПРИКЗ. На переконання позивача, якщо протягом судового розгляду цієї справи щодо скасування відповідного наказу буде стягнута уся сума збитків з позивача до винесення судового рішення, то ОСОБА_1 навіть при задоволенні позову змушений буде повторно звернутися до суду щодо стягнення безпідставно утриманих коштів ВЧ НОМЕР_2 , а тому здійснення заходів забезпечення позову є доцільним, розумним, логічним та відповідатиме завданням адміністративного судочинства.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 по справі № 520/29588/25 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обстав, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просить суд апеляційної інстанції скасувати повністю ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року у справі № 520/29588/25, та постановити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , про забезпечення позову задовольнити та заборонити Державній організації (установі, закладу) НОМЕР_1 мобільному прикордонному загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 , місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_1 ) вчиняти дії зі стягнення коштів в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення та додаткової винагороди до повного погашення збитку за наказом НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону № 1294-АГ від 31.10.2025 року «Про відшкодування збитків, нанесених державі», що складає на загальну суму 2 292 671 (два мільйони двісті дев`яносто дві тисячі шістсот сімдесят одна) гривня 05 копійок, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , до набрання законної сили рішенням суду у адміністративній справі № 520/29588/25 в Харківському окружному адміністративному суді.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про безпідставність висновків суду першої інстанції про ненадання позивачем доказів на підтвердження зазначених у заяві про забезпечення позову доводів, оскільки разом із заявою до суду першої інстанції було долучено витяг із наказу начальника 10 МПРИКЗ від 29.09.2025 № 393-ОС, банківські виписки з АТ КБ «ПриватБанк» про цільове зарахування коштів – заробітної плати за липень, серпень, вересень, жовтень 2025 року у належному розмірі - 37 816,35 грн та за листопад 2025 року у зменшеному розмірі на 20 відсотків, а саме - 30253,08 грн, що безумовно підтверджують стягнення збитків з ОСОБА_1 внаслідок виконання Наказу № 1294-АГ, що прямо впливає та погіршує його майновий стан.
Переконував, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення його порушених прав у подальшому та призведе до того, що намір позивача захистити свої права та інтереси в суді залишиться нереалізованим у випадку утримання з грошового забезпечення позивача усієї суми або її частини протягом розгляду цієї справи, а також може зумовити виникнення інших спорів між сторонами, у зв`язку з чим для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль з метою повернення відповідних незаконно стягнутих коштів.
У надісланих до суду апеляційної інстанції письмових поясненнях, ВЧ НОМЕР_3 вважала, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/29588/25 від 01.12.2025 про відмову у забезпеченні позову є законною та не підлягає оскарженню.
Письмові пояснення мотивовані твердженнями про безпідставність та необґрунтованість поданої позивачем заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем не доведено, що заходи забезпечення є співмірними з позовними вимогами, а необхідність їх застосування зумовлена поважними підставами та підтверджена належними доказами, яких у даному випадку не надано. 
З огляду на підпункт десятий частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) наполягав на неможливоств задоволення заяви позивача, так як відповідно до вказаної норми в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю. 
Посилаючись на приписи частини 1 статті 77 КАС України та правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 30 серпня 2022 року по справі № 640/16613/21 та від 15 квітня 2021 року по справі № 640/22646/20 зауважив, що тягар доведення необхідності вжиття заходів забезпечення позову покладається саме на позивача, який ініціює таке клопотання. Натомість, в межах даної судової справи позивачем не надано жодних доказів та не наведено жодних об`єктивних та очевидних фактів чи обставин, які б свідчили про необхідність вжиття відповідних заходів; у заяві міститься лише припущення позивача без зазначення обставин, на яких воно ґрунтується чи реальних загроз, що можуть вплинути на виконання рішення у майбутньому.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві, 10 МПРИКЗ просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 по справі № 520/29588/25, залишити без задоволення.
В обґрунтування відзиву зазначив, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є обґрунтована заява сторони, в тому числі, із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи, однак, представником позивача у своїй заяві про забезпечення позову та в апеляційній скарзі не було наведено жодних належним чином обґрунтованих обставин, існування яких у подальшому завадить відновленню прав позивача. Водночас, аргументи представника позивача зводяться лише до того, що у разі задоволення позову, процес відновлення прав може бути ускладненим повторним зверненням до суду.
Просив також врахувати те, що предметом спору у даній справі, зокрема, є правомірність Наказу № 1294-АГ, тобто забезпечення позову в даному випадку реалізовується зупиненням виконання вищенаведеного наказу, згідно з яким з грошового забезпечення позивача стягуються кошти для компенсації нанесених державі збитків, разом з цим, відповідно до пункту 10 частини 3 статті 151 КАС України забезпечення позову у такий спосіб не допускається.
Відповідно до частини 3 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості, оскільки позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, зазначених у частині 2 статті 150 КАС України, для забезпечення даного адміністративного позову та існування достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів по забезпеченню позову може привести до несприятливих наслідків для прав позивача, у разі постановлення на його користь судового рішення. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Видами забезпечення позову за приписами частини першої статті 151 КАС України є:
1) зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) заборона відповідачу вчиняти певні дії;
4) заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно з частиною другою статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Частиною третьою статті 151 КАС України встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5).
За приписами частини п`ятої статті 151 КАС України зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.
За своєю суттю інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, покликаним забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.
При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не може вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких заходів мати незворотні наслідки.
Колегією суддів встановлено, що предметом розгляду у цій справі є правомірність Наказу № 1294-АГ про стягнення з позивача шкоди, завданої державі на суму 2292671 (два мільйони двісті дев`яносто дві тисячі шістсот сімдесят одна) гривня 05 копійок.
Зазначений наказ прийнятий на підставі висновку службового розслідування за фактом можливого неправомірного нарахування деяким військовослужбовцям НОМЕР_4 Прикордонного загону додаткової премії із розрахунку 70000 тисяч гривень на місяць, пропорційно часу участі в оборонних заходах від №02.2/28290/25Вн-ДСК від 09.08.2025 та наказу НОМЕР_4 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 4241-АГ від 14.08.2025 «Про підсумки службового розслідування» (Військова частина НОМЕР_3 ).
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 3 жовтня 2019 року № 160-IX (далі – Закон № 160-ІХ).
Приписами частин 1, 2 статті 10 Закону № 160-ІХ встановлено, що відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).
Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ.
Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 160-ІХ стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.
Згідно з частинами 1 та 3 статті 14 Закону № 160-ІХ наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством.
У разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.
З аналізу вищенаведених норм вбачається, що відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника), а у передбачених законом випадках у судовому порядку, зокрема, шляхом стягнення щомісяця із грошового забезпечення особи до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення у разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, при цьому, наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством. При цьому, скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності не потребує подання військовослужбовцем окремого позову про стягнення відповідних коштів, оскільки у цьому випадку кошти такій особі повертаються на підставі відповідного наказу.
Колегія суддів зауважує, що за приписами частини 1 статті 13 Закону № 160-ІХ стягнення сум завданої шкоди не потребує подання окремого позову військовою частиною, така дія відбувається щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.10.2023 у справі № 160/11784/23 для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза ускладнення виконання рішення суду чи ефективного захисту такого права дійсно існує. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору, а позивачем мають бути обґрунтовані підстави, за якими він вважає, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.
Колегією суддів встановлено, що згідно з випискою по картці/рахунку НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ) за договором SAMDNWFC00033844957 від 21.03.2017 за період 01.10.2025-31.10.2025 ОСОБА_1 зараховано:
15.10.2025 – заробітну плату (ГЗ) у розмірі 37 816,35 грн;
При цьому, відповідно до виписки по картці/рахунку НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ) за договором SAMDNWFC00033844957 від 21.03.2017 за період 01.11.2025 — 17.11.2025 ОСОБА_1 зараховано заробітної плати на 20 відсотків менше:
- 13.11.2025 – заробітну плату (ГЗ) у розмірі 30 253,08 грн.
Тобто, у листопаді 2025 року відповідач розпочав процедуру виконання Наказу № 1294-АГ в частині стягнення щомісяця із грошового забезпечення ОСОБА_1 в розмірі 20 відсотків його місячного грошового забезпечення.
Колегія судів наголошує, що метою вжиття заходів забезпечення позову у цій справі позивачем зазначено уникнення можливого порушення в майбутньому своїх прав та охоронюваних законом інтересів, а також можливість реального виконання рішення суду, разом з цим, приписами Закону № 160-ІХ врегульовано питання повернення особі коштів, які були стягнені з такої особи, у випадку скасування наказу про притягнення до матеріальної відповідальності.
Посилання позивача на обставини можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову у спірних правовідносинах.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, так як останнє є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не може вирішуватися під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Сама лише незгода позивача із рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання таких протиправним ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів на цій стадії не вбачається, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність заявником існування визначених у статті 150 КАС України обставин, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову, а відтак подана позивачем заява про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 по справі № 520/29588/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	Я.М. Макаренко   С.П. Жигилій