ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2467/26 Справа № 215/2469/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання Лідовська А.А.
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження,цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лященко Анна Миколаївна, на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2025 року, ухвалене суддею Камбул М.О. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 19 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ

У квітні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лященко А.М., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Тернівський відділ державної реєстрації актів цивіленого стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває з 22.06.2022 року в шлюбі з ОСОБА_3 . Однак, фактично з 2023 року, шлюбно-сімейні стосунки між нею та ОСОБА_3 припинено. З того часу кожен з них почав жити власним життям. ОСОБА_3 проходив військову службу та 08.01.2023 під час ведення бойових дій зник безвісти. Також вказує, що після припинення стосунків з ОСОБА_3 у позивача з`явились нові стосунки з іншим чоловіком, ОСОБА_2 , від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син, ОСОБА_4 . Оскільки на момент народження дитини позивач перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , при складанні актового запису про народження дитини органом державної реєстрації актів цивільного стану саме ОСОБА_3 зазначили батьком дитини, хоча біологічним батьком дитини є відповідач, що підтверджується висновком спеціаліста КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово – медичної експертизи» ДОР» від 06.02.2025 №58- МГ. Тому, враховуючи, що ОСОБА_3 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , представник вважає, що наявні правові підстави для виключення відомостей про ОСОБА_3 як батька з актового запису про народження дитини, складеного Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) за №08 від 07 січня 2025 року.
У зв`язку з викладеним, просить виключити з актового запису №08 від 07.01.2025 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також просить визнати батьком відповідача, та внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини.
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвоват Лященко А.М., посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги скаржника в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що вона не погоджується з висновками суду першої інстанції, який поставив під сумнів заяву відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, оскільки дана заява була підписана саме відповідачем, а дані ОСОБА_6 підтягнулися автоматично з телефону при відправленні на новій пошті. Кухтін готовий прийти до суду апеляційної інстанції та підтримати даний позов, або зареєструватися в системі «Електронний суд» та підписати заяву про визнання позову електронним підписом. 
Посилається, що ОСОБА_3 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявні правові підстави для виключення відомостей про ОСОБА_3 як батька з актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , складеного Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за №08 від 07 січня 2025 року. 
Відзив на апеляційну скаргу не наданий.
Заслухавши суддюдоповідача, представника позивача адвоката Лященко А.М., яка підтримала доводи апеляційної скарги з викладених у ній підстав та просила її задовольнити, відповідача ОСОБА_2 , який визнав позовні вимоги, підтвердив своє батьківство щодо дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та просив позов ОСОБА_1 задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07.01.2025 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 08, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , у відомостях про батьків зазначено: мати – ОСОБА_1 , батько – ОСОБА_3 (а.с. 8).
До матеріалів справи додано сповіщення сім`ї №12/346 від 19.01.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якого старший солдат ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 під час ведення бойових дій зник безвісти поблизу н.п. Красна Гора Донецької обл. (а.с. 9).
Згідно висновку експерта ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» №58-МГ від 27.01.2025, ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12-17).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, врахував висновок експерта №58-МГ від 27.01.2025 року, виданого ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», відповідно якого ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з тим, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 138 СК України, відповідно якої вимоги матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки подана до суду заява від імені відповідача ОСОБА_2 про визнання позову направлена на адресу суду поштою, а на конверті відправником вказано приватну особу ОСОБА_6 , яка є представником позивача по справі. Тому суд поставив під сумнів вказану заяву, та не прийняв її до уваги. 
Проте такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як на підставу позовних вимог позивач посилалась на те,що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 з 22.06.2022 року. Однак фактично з 2023 року сімейно-шлюбні відносини між нею та ОСОБА_3 припинені. За час припинення стосунків з ОСОБА_3 у неї з`явилися стосунки з іншим чоловіком відповідачем ОСОБА_2 . Від цих стосунків ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_4 . Оскільки на момент народження дитини вона перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 при складанні актового запису про народження органом державної реєстрації актів цивільного стану саме ОСОБА_3 зазначили батьком дитини. Насправді біологічним батьком дитини є ОСОБА_2 , що підтверджується висновком спеціаліста КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 06.02.2025 року №58-МГ. 
У пунктах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованоїпостановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII(далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У рішенні від 07 грудня 2006 року в справі «Хант проти України», заява № 31111/04, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частинами першою-третьою статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.
Устатті 7 СК України закріплено, що загальні засади регулювання сімейних відносин та визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята, десята статті 7 СК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17).
За вимогами статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цьогоКодексу.
У статті 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.
За змістом положень статті 125 СК Україниякщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Відповідно до ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.
У постановах Верховного Суду від20 вересня 2024 року всправі № 183/2690/21, від16 травня 2018 року в справі № 591/6441/14-ц, від 10 листопада 2022 року в справі № 444/526/18, від 08 березня 2023 року в справі № 205/5698/21 та інші зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмета доказування в такій категорії справ. Доказами в такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто під час вирішення спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів, який підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Статтею 103 ЦПК України унормовано, що суд призначає експертизу в справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.
Під час призначення експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.
Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.
Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.
Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в сукупності.
Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2008 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
За приписами частин першої, третьої статті 12, статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог статей 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до висновку експерта ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» №58-МГ від 27.01.2025 року ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12-17). 
Згідно сповіщення сім`ї №12/346 від 19.01.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 старший солдат ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 під час ведення бойових дій зник безвісти поблизу н.п. Красна Гора Донецької області.
Встановлена національним сімейним законодавством України конструкція частини 2 статті 138 СК України, за якою вимога матері про виключення даних про її чоловіка, як про батька дитини, задовольняється лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство, спрямована саме на захист інтересів дитини, щоб забезпечити стабільність умов життя дитини, уберегти її від душевних потрясінь та унеможливити ситуацію, за якої жоден чоловік не визнає своє батьківство щодо дитини.
Як вбачається з матеріалів справи, 13 травня 2025 року до суду надійшла заява від імені ОСОБА_2 , в якій він визнав позовні вимоги про визнання батьківства. (а.с. 37)
Суд першої інстанції не прийняв вказану заяву, оскільки у суду виникли сумніви у її дійсності. 
Натомість, під час перегляду справи апеляційним судом, відповідач ОСОБА_2 підтвердив подання даної заяви та визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання його батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Отже з урахування вимог ст.128 ЦПК України, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в сукупності.
Колегія суддів звертає увагу на те, що обставина батьківства ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується висновком експерта №58-МГ, складеного експертом ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» 27 січня 2025 року, згідно з яким вірогогідність того, що ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за резуьтатами даної експертизи складає не менше 99, 9999%; заявою ОСОБА_2 від 12.05.2025 року про визнання позову про визнання батьківства, яка підтвержена ним в судовому засіданні суду апеляціцної інстанції. 
Таким чином, зазначені докази в їх сукупності підтверджують факт батьківства ОСОБА_2 відносно дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої записаний колишній чоловік матері.
Тобто, незважаючи на те, що суд першої інстанції визначив неналежним доказом заяву ОСОБА_2 про визнання батьківства, матеріали справи містять достатньо належних, допустимих і достовірних доказів, які підтверджують факт споріднення ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає доведеними позовні вимоги про визнання батьківства.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини по справі та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
У зв`язку з вищезазначеним апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частинами 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з положень ст. 137,141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 2 422,40 грн (968,96+1453,44).
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лященко Анна Миколаївна, задовольнити.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 19 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Тернівський відділ державної реєстрації актів цивіленого стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Виключити з актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , №08 від 07.01.2025 року, складеного Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відомості про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України. 
Внести зміни до актового запису №08 від 07.01.2025 року про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та в графі «батько дитини» зазначити відомості про батька – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянин України, змінити прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », по-батькові з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », інші відомості залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 2 422,40 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повне судове рішення складено 21 січня 2026 року.

Головуючий:

Судді: