ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року 
м. Київ
справа № 580/11180/24
провадження № К/990/24205/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №580/11180/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року (головуючий суддя Бабич А.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року (колегія суддів у складі головуючого судді Василенка Я.М., суддів - Ганечко О.М., Кузьменка В.В.)
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи
1. ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати протиправними дії щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення з 13 липня 2021 року до 31 грудня 2021 року без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат позивача з 13 липня 2021 року до 31 грудня 2021 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат позивача з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення з 01 січня 2023 року до 31 грудня 2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат позивача з 01 січня 2023 року до 31 грудня 2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення з 01 січня 2024 року до 04 жовтня 2024 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, одноразової допомоги при звільнення за 11 календарних років, грошової компенсації за невикористані 21 добу щорічної основної відпустки за 2022 - 2024 роки, грошової компенсації за невикористані 140 діб щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2024 роки, грошової компенсації за невикористані 40 діб щорічної додаткової відпустки, як батьку двох і більше дітей за 2021 - 2024 роки без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат позивача з 01 січня 2024 року до 04 жовтня 2024 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, одноразової допомоги при звільнення за 11 календарних років, грошової компенсації за невикористані 21 добу щорічної основної відпустки за 2022 - 2024 роки, грошової компенсації за невикористані 140 діб щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2024 роки, грошової компенсації за невикористані 40 діб щорічної додаткової відпустки, як батьку двох і більше дітей за 2021 - 2024 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
2. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху.
3. Суд першої інстанції зазначив, що строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
4. Указав, що оскільки грошове забезпечення позивача виплачене щомісячно, про всі складові він міг дізнатися кожного наступного місяця відпрацьованої служби. Про складові грошового забезпечення, які підлягають виплати під час звільнення - з дати ознайомлення з наказом про звільнення та/або отримання цих коштів.
5. Констатував, що оскільки загальний період, щодо якого заявлені позовні вимоги щодо щомісячного грошового забезпечення з 13 липня 2021 року до 04 жовтня 2024 року, з дотриманням строку звернення до суду заявлено виключно щодо оплати за серпень, вересень і жовтень 2024 року, які позивач отримав у вересні і жовтні 2024 року відповідно. Решта періоду заявлена з порушенням тримісячного строку.
6. Зауважив, що звертаючись до суду 11 листопада 2024 року з пропуском строку на звернення до адміністративного суду із указаними вище позовними вимогами, будь-яких обставин і фактів, які об`єктивно перешкодили позивачу своєчасно звернутися до суду щодо перерахунку та виплати йому грошового забезпечення протягом розумного строку до відповідача, позивач у позовній заяві не вказав, а тому суд запропонував протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду обґрунтованої заяви щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду зі вказівкою поважних причин його пропуску та доказами щодо фактів і обставин, які об`єктивно перешкодили йому своєчасно звернутися в суд із вказаними вище позовними вимогами, або зменшити позовні вимоги, подавши, дотримуючись вимог статей 160-161 КАС України, відповідну заяву з позовними вимогами, заявленими в межах передбачених процесуальним законом строків.
7. На виконання вимог зазначеної ухвали позивач 19 листопада 2024 року подав до суду першої інстанції заяву, у якій просив, ураховуючи відсутність факту звільнення у період з 19 липня 2022 року до 04 жовтня 2024 року, аналогічність звернення із 28 окремими позовними вимогами у період проходження військової служби з 19 липня 2022 року до 04 жовтня 2024 року, відсутність у матеріалах справи письмового повідомлення про суми нараховані та виплачені позивачу при звільненні, звернення до суду у межах тримісячного строку з моменту звільнення, проходження військової служби у складі Збройних Сил України з першого дня повномасштабного вторгнення у сукупності, відповідно до статті 122 КАС України поновити строки звернення до суду та відкрити провадження у справі. Позивач зазначив, що з початком повномасштабного вторгнення РФ долучився до лав ЗСУ. Вважав, що не пропустив строк звернення до суду із указаним позовом. Оскільки він є військовослужбовцем ЗСУ та в Україні введено воєнний стан, наявні поважні причини пропуску строку звернення до суду з указаним позовом.
8. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року, зокрема:
- відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду;
- прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про:
-          визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення з 01 серпня 2024 року до 04 жовтня 2024 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, одноразової допомоги при звільнення за 11 календарних років, грошової компенсації за невикористані 21 добу щорічної основної відпустки за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані 140 діб щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані 40 діб щорічної додаткової відпустки, як батьку двох і більше дітей за 2024 рік без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року;
-          зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат позивача з 01 серпня 2024 року до 04 жовтня 2024 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, одноразової допомоги при звільнення за 11 календарних років, грошової компенсації за невикористані 21 добу щорічної основної відпустки за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані 140 діб щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані 40 діб щорічної додаткової відпустки, як батьку двох і більше дітей за 2024 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
-          повернути позовну заяву ОСОБА_1 щодо іншого періоду позовних вимог [з 13 липня 2021 року по 31 липня 2024 року].
9. Суд першої інстанції констатував, що позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду з позовом не указав жодного аргументу щодо поважності причин пропущеного строку.
10. Суд дійшов висновку, що оскільки суд та всі учасники заявленого спору діють в однакових умовах воєнного стану, сам по собі факт дії такого стану не свідчить про поважність пропуску строку для звернення до суду.
11. Зазначив, що позивач не обґрунтував та не подав суду належних, достовірних та достатніх доказів щодо його залучення до здійснення заходів правового режиму воєнного стану протягом усього спірного періоду та до дати звернення до суду зі вказаним позовом.
12. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року скасовано ухвалу суду першої інстанції в частині повернення позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії за період з 13 липня 2021 року по 19 липня 2022 року, та направити справу у цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В іншій частині ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року залишено без змін.
13. Суд апеляційної інстанції зазначив, що до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
14. Констатував, що період з 13 липня 2021 року по 19 липня 2022 року регулюється положеннями статті 233 КЗпП України, у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.
15. Однак, щодо позовних вимог, які стосуються періоду з 20 липня 2022 року по 31 липня 2024 року, апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції про те, що отримання листа від військової частини у відповідь на заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
16. Зауважив, що грошове забезпечення позивача виплачене щомісячно, про всі складові він міг/мав дізнатися кожного наступного місяця відпрацьованої служби. Про складові грошового забезпечення, які підлягають виплати під час звільнення - з дати ознайомлення з наказом про звільнення та/або отримання цих коштів.
17. З огляду на викладене суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову в частині вимог, які стосуються періоду з 20 липня 2022 року по 31 липня 2024 року, оскільки позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду з таким позовом та не навів поважних причин, які перешкоджали йому своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду.
ІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
18. ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просив скасувати судові рішення в частині повернення позовних вимог за період з 20 липня 2022 року по 31 липня 2024 року та направити справу №580/11180/24 у цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
19. У тексті касаційної скарги позивач зазначив, що у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, строк звернення до суду становить три місяці з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. 
20. Зауважив, що обов`язок письмового повідомлення про нараховане та виплачене грошове забезпечення (заробітну плату) з розшифровкою по видах із зазначенням конкретних сум, покладається безпосередньо на роботодавця.
21. Указав, що з метою отримання письмового повідомлення про суми нараховані та виплачені при звільненні та інформації про порядок обчислення грошового забезпечення позивач 24 жовтня 2024 року звернувся із заявою до відповідача.
22. Станом на день звернення до суду відповідач не надав відповідь на заяву.
23. З метою дотримання строків звернення до суду позивач у тримісячний термін з дати звільнення звернувся до суду із позовною заявою.
24. Додатково зазначив, що відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.
25. Оскільки позивача звільнено з військової служби 04 жовтня 2024 року, а позовну заяву направлено до суду 10 листопада 2024 року, то позивач звернувся до суду у межах одного року, а тому суд може поновити строк звернення до суду.
26. Зауважив, що з першого дня повномасштабного вторгнення, а саме з 24 лютого 2022 року по 04 жовтня 2024 року позивач проходив військову службу у Збройних Силах України, а у період з 2022 року по 2024 рік систематично виконував бойові завдання, про що свідчить виплата додаткової винагороди у довідці про виплачене грошове забезпечення протягом даного періоду.
27. Зазначив, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у постановах від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22, від 06 липня 2023 року у справі №320/15312/21, проходження військової служби є поважною причиною для поновлення строків звернення до суду.
28. Від Військової частини НОМЕР_1 відзиву на касаційну скаргу позивача не надійшло, що, відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України, не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.
ІІІ. Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
29. Касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду 05 червня 2025 року.
30. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2025 року для розгляду справи №580/11180/24 визначено колегію суддів у складі головуючого - Жука А.В., суддів -Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
31. Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2025 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року у справі №580/11180/24. 
32. Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2025 року справу №580/11180/24 призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
33. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2025 року у справі №580/11180/24, у зв`язку з відпусткою судді Мартинюк Н.М., для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Жука А.В., суддів Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М.
IV. Позиція Верховного Суду
34. За приписами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі установлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
35. У межах цього касаційного провадження необхідно вирішити питання щодо застосування строку звернення до суду з позовними вимогами, які стосуються перерахунку грошового забезпечення військовослужбовця та інших похідних платежів за період з 20 липня 2022 року по 31 липня 2024 року.
36. Підставою для повернення позовної заяви слугував висновок судів попередніх інстанцій щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, тривалість якого, з урахуванням статті 233 КЗпП України у редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року, становить три місяці й обчислюється з дня, коли він дізнався про порушення свого права.
37. Суди зазначили, що при щомісячному отриманні позивачем грошового забезпечення за весь спірний період, останній повинен був знати про розмір виплаченого йому щомісячно грошового забезпечення.
38. Отже, звернувшись до суду з позовом лише 10 листопада 2024 року, ОСОБА_1 пропустив визначений законом строк звернення до суду та не навів поважних причин, які зумовили його пропуск.
39. Відповідаючи на питання, які порушені у касаційній скарзі, у зіставленні з нормативно-правовим регулюванням цих відносин, перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів зазначає таке.
40. Законом України від 01 липня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
41. Для правильного вирішення цього спору необхідно з`ясувати, з якою подією слід пов`язувати початок перебігу строку звернення до суду з вимогами, які стосуються перерахунку грошового забезпечення військовослужбовця та інших похідних платежів за період з 20 липня 2022 року по 31 липня 2024 року.
42. Колегія суддів зауважує, що у постанові від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23 Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду сформувала єдиний підхід до застосування статті 233 КЗпП України в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати.
43. Зокрема, Судова палата констатувала, що якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).
44. З урахуванням наведеного, висновок судів попередніх інстанцій про необхідність застосування до спірного періоду статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», є правильним та відповідає висновкам Верховного Суду у цій категорії спорів.
45. Разом з тим, колегія суддів зауважує, що стаття 233 КЗпП України у чинній редакції у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
46. Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
47. За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
48. Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
49. День, коли особа дізналася про порушення свого права - це установлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).
50. Якщо цей день установити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. 
51. На переконання колегії суддів, початок перебігу строку звернення до суду у цій справі, з урахуванням частини другої статті 233 КЗпП України (у чинній редакції), слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому [у період з 20 липня 2022 року по 31 липня 2024 року] сум. Таким моментом може бути день вручення розрахункового листа, довідки про нараховані та виплачені суми тощо.
52. Такий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23, постановленій у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду.
53. Суди попередніх інстанцій установили, що 24 жовтня 2024 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації про нараховане та виплачене грошове забезпечення, індексацію грошового забезпечення та інші платежі.
54. Проте, як зазначив позивач, Військова частина НОМЕР_1 не надала відповіді на указане звернення.
55. З огляду на обставини цієї справи, колегія суддів зазначає, що для правильного вирішення питання дотримання позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 20 липня 2022 року по 31 липня 2024 року слід з`ясувати наявність/відсутність у відповідача документального підтвердження ознайомлення позивача до жовтня 2024 року з розміром та складовими нарахованого та виплаченого у спірному періоді грошового забезпечення, як-то докази направлення/видачі розрахункових листів, довідок про грошове забезпечення тощо.
56. За результатом установлення указаних обставин стане можливим визначити день, коли позивач дізнався про порушення його прав, свобод чи інтересів, а отже установити початок відліку тримісячного строку звернення до суду з цим позовом [у частині вимог за період з 20 липня 2022 року по 31 липня 2024 року] та, за необхідності, з`ясувати наявність поважних причин пропуску такого строку.
57. З огляду на викладене, висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для повернення позовної заяви про перерахунок грошового забезпечення військовослужбовця та інших похідних платежів за період з 20 липня 2022 року по 31 липня 2024 року є передчасним.
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
58. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
59. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
60. У цій справі суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення судових рішень, які перешкоджають подальшому провадженню у справі. 
61. За таких обставин, з огляду на заявлені до суду касаційної інстанції вимоги, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню у відповідних частинах, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
V. Висновок щодо розподілу судових витрат
62. З огляду на результат касаційного розгляду, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року у справі №580/11180/24 скасувати в частині повернення позовних вимог про перерахунок грошового забезпечення та інших похідних платежів за період з 20 липня 2022 року по 31 липня 2024 року.
3. Справу №580/11180/24 у цій частині направити для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і не оскаржується.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук
А.Г. Загороднюк
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду