УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 351/1604/25
провадження № 51-4426впс25
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                                                  ОСОБА_1 
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 
захисника                                                   ОСОБА_5 
обвинувачених                                          ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
розглянула клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_8 про направлення кримінального провадження № 12025091230000069 (справа № 351/1604/25) стосовно ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів і
встановила:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд) у порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшли клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про направлення згаданого провадження зі  Снятинського районного суду Івано-Франківської області до Печерського районного суду м. Києва.
Суть доводів у зверненнях зводиться до того, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025091230000069 надійшов до Снятинського районного суду Івано-Франківської області з порушенням правил територіальної підсудності. На думку захисників, розгляд справи має здійснювати Печерський районний суд м. Києва, оскільки місцем учинення кримінальних правопорушень є квартира АДРЕСА_1 , розташована в межах юрисдикції цього суду. Зазначають, що саме в указаній квартирі відбувалися підготовка, організація злочинів і під час обшуку були здобуті докази обвинувачення. Крім того, автори клопотань уважають винятковим випадком проживання обвинувачених та більшості свідків у м. Києві. Посилаючись на це, значну віддаленість Снятинського районного суду Івано-Франківської області, пошкодження об`єктів критичної, у тому числі транспортної, інфраструктури, періодичну відсутність електроенергії та інтернет-зв`язку, що може призвести до систематичних відкладень судового розгляду, захисники стверджують, що скерування справи до Печерського районного суду м. Києва сприятиме ефективності й оперативності кримінального провадження. 
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про час та  місце розгляду клопотань, заяв про відкладення розгляду не надходило.
Заслухавши доповідь судді, думку сторони захисту, перевіривши доводи, наведені в клопотаннях, дослідивши додані до них матеріали, колегія суддів дійшла такого висновку. 
За положеннями ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 вказаного Кодексу кримінальне провадження передається на  розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що справа надійшла до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення; у разі якщо їх декілька, розгляд здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони однакові за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. У випадку неможливості встановити місце вчинення злочину, провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Як убачається з наявних у Верховному Суді даних, до Снятинського районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України (далі - КК), і ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 185 КК. Судовий розгляд справи не розпочато.
За інформацією вказаного місцевого суду та надісланою копією обвинувального акта, більш тяжкими злочинами з інкримінованих обвинуваченим  ОСОБА_6 і  ОСОБА_7 є передбачені ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 185 КК. Обидва за класифікацією у ст. 12 цього Кодексу віднесені до категорії особливо тяжких. 
Як констатовано в обвинувальному акті, місця вчинення зазначених суспільно небезпечних діянь органами досудового розслідування не встановлено. Слід зауважити, що за процедурою ст. 34 КПК Суд не уповноважений перевіряти правильність і достовірність відомостей, відображених у згаданому процесуальному документі. Тому наразі відмінні від висновків слідчих органів міркування захисників щодо місця злочину не узгоджуються з положеннями процесуального закону. 
Водночас досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12025091230000069 здійснювалося слідчими відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП у Івано-Франківській області й слідчими Снятинського відділення поліції № 1 Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, обвинувальний акт було складено в м. Івано-Франківську й затверджено прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури.
Тож скерування прокурором обвинувального акта до Снятинського районного суду Івано-Франківської області не можна вважати безспірним порушенням правил територіальної підсудності.
Згідно з абз. 6 ч. 1 ст. 34 КПК до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (окрім тих, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях).
Однак у цьому провадженні не вбачається виняткового випадку.
За змістом  ст. 34 КПК направлення кримінального провадження на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого та більшості потерпілих або свідків не є безумовним чи обов`язковим. Цього захисники не врахували і не обґрунтували, чому наближеність до суду місця проживання учасників провадження сама собою гарантує оперативність та ефективність судового розгляду. Разом із тим на випадок неможливості явки осіб до суду законодавець передбачив процедуру дистанційного провадження (ст. 336 КПК).
Даних, які би свідчили про неможливість здійснення правосуддя Снятинським районним судом Івано-Франківської області, уклопотаннях немає.
До того ж у наданих матеріалах відсутні відомості, котрі би підтверджували факт проживання обвинувачених та більшості свідків на території саме Печерського району м. Києва. 
З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для направлення кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 зі Снятинського районного суду Івано-Франківської області до Печерського районного суду м. Києва. 
Отже, подані клопотання належить залишити без задоволення.
Керуючись статтями 32, 34 КПК, колегія суддів
постановила:
Клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_8 про направлення кримінального провадження № 12025091230000069 (справа № 351/1604/25) стосовно ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                        ОСОБА_3