ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року	Львів	Справа № 460/1427/24 пров. № А/857/8231/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

суддя у І інстанції Махаринець Д.Є., 
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Рівне,
дата складення повного тексту рішення 23 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – ГУ ПФУ в Рівненській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі – ГУ ПФУ в Хмельницькій області) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за віком №172650006740 від 23.08.2023, зобов`язання призначити пенсію з 16.03.2023 відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та зарахувати до страхового стажу згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 30.12.1993 період роботи з 22.02.1990 по 08.05.2002
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 у справі №460/1427/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 23.08.2023 №172650006740.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 22.02.1990 по 08.05.2022 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 30.12.1993 (із врахуванням періодів роботи, які були враховані органом Пенсійного фонду).
Зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 15.08.2023.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків не є підставою для позбавлення права позивачки на зарахування спірного періоду до страхового стажу, оскільки вона не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а наявність заборгованості підприємства щодо їх сплати не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи позивачки.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ в Хмельницькій області, яке у своїй скарзі просило таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату страхових внесків, відповідно спірний період роботи не може бути врахований до страхового стажу позивача. Вважає, що суд першої інстанції не врахував зазначене при прийнятті свого рішення. 
Окрім того, на думку скаржника, суд першої інстанції дійшов до хибного висновку щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 22.02.1990 по 08.05.2002, оскільки у її трудовій книжці відсутня печатка підприємства та підпис посадової особи в графі про прийняття на роботу. Також вважає, що зобов`язання суду першої інстанції призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15.08.2023 є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.05.2023 ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 26.05.2023 №172650006740 відмовлено у призначенні пенсії. У цьому рішенні вказано, що вік заявниці становить 60 років 23 дні, страховий стаж – 26 років 4 місяці 22 дні. За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
період роботи з 06.07.1982 по 09.06.1986 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 10.05.1982, оскільки дані посадової особи, що завірила звільнення з роботи – відсутні. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів;
період отримання допомоги по безробіттю 2002 р. згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 30.12.1993, оскільки відсутня дата та підстави припинення виплати допомоги по безробіттю. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про періоди зарахування та припинення виплати допомоги по безробіттю на підставі первинних документів;
період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки у свідоцтві про народження відсутня відмітка про одержання паспорта та відсутня інша інформація про факт догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення не трирічного віку. Для зарахування необхідно долучити документи, що підтверджують факт догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. 
Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату згідно з поданими документами 16.03.2026. Після повторного звернення за призначенням пенсії з додатковими документами право на пенсійну виплату буде переглянуто.
06.06.2023 позивачка вдруге звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 12.06.2023 №172650006740 відмовлено у призначенні пенсії. За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів страховий стаж позивачці зараховано у розмірі 29 років 03 місяці 04 дні. За доданими документами до страхового стажу не враховано період отримання допомоги по безробіттю з 31.05.2002, оскільки відсутній запис про припинення виплати допомоги, період догляду за до досягнення нею 3-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) згідно із свідоцтвом про народження дитини, оскільки відсутні документи, які підтверджують факт догляду за дитиною.
28.07.2023 позивачка втретє звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 04.08.2023 №172650006740 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні вказано, що вік заявниці становить 60 років 04 місяці 13 днів, страховий стаж становить 29 років 09 місяців 20 днів. За доданими документами до страхового стажу враховано всі періоди роботи.
15.08.2023 позивачка вчергове звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком. 
Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 23.08.2023 №172650006740 відмовлено у призначенні пенсії. Рішення обгрунтовано тим, що вік заявниці становить 60 років, страховий стаж – 27 років 3 місяці 26 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 30.12.1993 НОМЕР_1 з 01.12.1998 по 27.06.2000, з 27.07.2000 по 31.07.2000, з 27.08.2000 по 31.08.2000, з 23.09.2000 по 31.10.2001, з 25.11.2001 по 30.11.2001, з 27.12.2001 по 31.12.2001, оскільки записи в трудовій книжці не підтверджені індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відсутня інформація про сплату страхових внесків). 
Для зарахування періодів з 01.12.1998 по 27.06.2000, з 27.07.2000 по 31.07.2000, з 27.08.2000 по 31.08.2000, з 23.09.2000 по 31.10.2001, з 25.11.2001 по 30.11.2001, з 27.12.2001 по 31.12.2001 необхідно надати підтвердження первинними документами, а сервісному центру Пенсійного фонду України за місцем звернення заявника ініціювати зустрічну перевірку. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату – 16.03.2026.
15.12.2023 позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою щодо зарахування до страхового періодів з 1999 по 2006 рік та перегляду її звернення щодо призначення пенсії.
Листом від 09.01.2024 ГУ ПФУ в Рівненській області повідомило, що згідно з відмовною пенсійною справою за заявою від 15.08.2023 тривалість страхового стажу обчислена на підставі долучених до заяви документів та відомостей реєстру застрахованих осіб, становить 27 років 3 місяці 26 днів. Зауважено, що до страхового стажу враховано, зокрема, періоди отримання допомоги по безробіттю з 31.05.2002 по 30.08.2002 та з 16.06.2005 по 11.06.2006 – з урахуванням відомостей про одержання допомоги по безробіттю, зазначених у блоці “Без сплати внесків” реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, код підстави БСВ (без сплати внесків) – ЗПЗ056АЗ. 
Щодо зарахування до страхового стажу періоду догляду за дітьми до досягнення кожною дитиною трирічного віку з урахуванням відомостей блоку “Без сплати внесків” реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування повідомлено, що до страхового стажу враховано, зокрема, період роботи у КСП імені Кірова з 01.03.1993 по 30.11.1998 – на підставі довідки КУ “Трудовий архів” від 13.03.2023 №01-12/К-88. 
Окрім того, у довідці зазначено: у 1999 році – декретна відпустка. У блоці “Без сплати внесків” реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні відомості за 1999 рік, код підстави БСВ – ЗПЗ056Ж1. Разом із тим, оскільки відомості про перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (накази про надання такої відпустки) до заяви про призначення пенсії не долучено, то період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 1999 році до страхового стажу не враховано. Враховуючи вимоги статті 26 Закону щодо наявності страхового стажу не менше 30 років – при призначенні пенсії у 2023 році, за заявою винесено рішення, яке не суперечить вимогам чинного законодавства, про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У разі надання відомостей про перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (накази про надання такої відпустки), тривалість страхового стажу (та, відповідно, права на призначення пенсії за віком буде переглянуто з урахуванням таких наданих відомостей.
Вважаючи рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 23.08.2023 №172650006740 протиправним, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду за захистом своїх прав із позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV).
Як визначено частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять, зокрема від роботодавців та застрахованих осіб (абзаци другий, четвертий, п`ятий частини першої статті 21 Закону № 1058-IV).
Як визначено у частині першій статті 1 Закону № 1058-IV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено статтею 20 Закону № 1058-IV.
Так, абзацом 1 частини 1 статті 20 Закону № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Відповідно до частини 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Згідно з частиною 10 статті 20 Закону № 1058-IV якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Нормами статті 106 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.
Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Однак, застраховані особи без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної чи несвоєчасної сплати, означатиме порушення їх прав на призначення (перерахунок) пенсії.
Несплата страхових внесків призвела до порушення принципу рівності особи перед законом.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене роботодавцями, оскільки згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.
Щодо твердження скаржника про неможливість зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 22.02.1990 по 08.05.2002 з підстав відсутності печатки підприємства та підпису посадової особи в графі про прийняття на роботу, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі – Порядок № 637), трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Як слідує з трудової книжки позивачки, ОСОБА_1 :
- 22.02.1990 прийнята в члени колгоспу ім.Кірова (наказ №3 від 15.03.1990);
- 22.02.1990 прийнята на роботу ветлікарем (наказ №3 від 15.03.1990);
- 16.02.1998 колгосп ім.Кірова перейменовано в приватно-орендну агрофірму “Федіївська” (прот.№1 від 14.02.1998);
- 08.05.2002 звільнена з роботи за угодою обох сторін згідно ст.36-1 КЗОТ України (наказ №50 від 08.05.2002);
- 31.05.2002 розпочато виплату допомоги по безробіттю згідно ст.28 п.1 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття у Решетилівському центрі зайнятості (наказ №100 від 31.05.2002);
- 15.05.2003 прийнята на посаду ветлікаря Решетилівської райветлікарні (наказ №24/1-к від 15.05.2003);
- 31.07.2004 звільнена за власним бажанням (наказ №23-к від 31.07.2004).
Доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду відповідачами не надано та матеріали справи не містять.
У розрахунок тривалості страхового стажу, зокрема, враховані такі періоди (форма РС-право):
- з 22.02.1990 по 28.02.1993 – робота в колгоспі
- з 01.03.1993 по 30.11.1998
- з 28.06.2000 по 26.07.2000
- з 01.08.2000 по 26.08.2000
- з 01.09.2000 по 22.09.2000
- з 01.11.2001 по 24.11.2001
- з 01.12.2001 по 26.12.2001
- з 01.01.2002 по 08.05.2002
- з 31.05.2002 по 30.08.2002 – безробіття
Як видно з рішення про відмову у призначенні пенсії від 23.08.2023 №172650006740, до страхового стажу позивачки не враховано періоди з 01.12.1998 по 27.06.2000, з 27.07.2000 по 31.07.2000, з 27.08.2000 по 31.08.2000, з 23.09.2000 по 31.10.2001, з 25.11.2001 по 30.11.2001, з 27.12.2001 по 31.12.2001, оскільки записи в трудовій книжці не підтверджені індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відсутня інформація про сплату страхових внесків).
Апеляційний суд зазначає, що певні недоліки трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певного періоду роботи з трудового стажу позивача. Позивачка не може нести відповідальність за правильність та належний порядок ведення та заповнення трудової документації, що не може бути підставою для позбавлення її конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність відмови ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи позивачки та зобов`язання такий зарахувати.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог відповідачем під сумнів не ставляться, а позивачем відповідної апеляційної скарги не подано. Отже у зазначеній частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у справі №460/1427/24 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар