ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/6332/25
04 лютого 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючої судді Дерех Н.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, 
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Тернопільській області (надалі, позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі, відповідач), в якому просить ухвалити рішення про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі - 48614,40 грн. на р/р НОМЕР_2 , код одержувача 37977599, МФО 899998, код платежу 18010200. 
Позов обґрунтований тим, що у відповідача існує заборгованість, яка виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов`язання в сумі 48614,40 грн. 
Тернопільським окружним адміністративним судом направлено електронний запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця проживання відповідача, та 06.11.2025 отримано відповідь за №1978556, із зазначенням адреси відповідача: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 10.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 
Вказану ухвалу суду відповідач отримав 19.11.2025, що підтверджується підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
Від представника Головного управління ДПС у Тернопільській області 01.12.2025 надійшло клопотання про долучення доказів. З даного клопотання та долучених до нього доказів слідує, що податковою адресою відповідача при взятті на податковий облік було: АДРЕСА_2 .
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач 22.12.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Просить врахувати, що у власності - ОСОБА_1 не було зареєстровано будь-якого нерухомого майна в 2021, 2022 та 2023 роках, як зазначає позивач у позовній заяві та доданих повідомленнях рішеннях, і яке б могло бути оподатковане, так як будиноковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 373,2 м.кв. було реалізовано в 26.05.2016 з метою погашення заборгованості по кредитному договору. Зауважує, що Головним управлінням ДПС у Тернопільській області не проведено перевірку чи у власності - ОСОБА_1 , було зареєстроване будь-яке нерухоме майно в 2021 - 2023 роках, яке підлягає оподаткуванню. Вважає, що позивачем безпідставно нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі - 48614,40 грн. та не надано доказів підтвердження, що у власності відповідача перебувало нерухоме майно, а будинковолодіння на яке вказує позивач відчужене 26.05.2016 року та не перебуває у власності відповідача.
Представник відповідача 22.01.2026 подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вважає, що сама по собі довідка ДПС про наявність податкового боргу не підтверджує заборгованість належними та допустимими доказами. На думку представника відповідача, довідка ДПС про наявність податкового боргу не є первинним доказом виникнення податкового зобов`язання, а має інформаційний (обліковий) характер та відображає лише дані внутрішнього податкового обліку, а не правомірність нарахування податку. Просить врахувати, що за відсутності доказів перебування спірного об`єкта нерухомості у власності відповідача у період нарахування податку, а також з урахуванням відчуження будинковолодіння до моменту такого нарахування, податковий борг є недоведеним та безпідставним.
Від Державної податкової служби України 13.01.2026 надійшло клопотання про долучення доказів, разом з довідкою про наявність податкового боргу платника податків ОСОБА_1 станом на 08.01.2026 по платежах, що контролюються Головним управлінням ДПС у Тернопільській області. 
Представник відповідача 23.01.2026 подав до суду клопотання про долучення доказів, в якому просить в задоволенні позову повністю. До вказаного клопотання долучив інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 31.05.2023.
Також, 29.01.2026 від представника Головного управління ДПС у Тернопільській області на адресу суду надійшли додаткові пояснення. Просить врахувати, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначені, а також вимога про сплата боргу, не є предметом дослідження у цій справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Ухвалою суду від 04.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Також, ухвалою суду від 04.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів - відмовити повністю. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як платник податків. 
Згідно довідки про наявність податкового боргу за відповідачем числиться заборгованість перед бюджетом та державними цільовими фондами по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі - 48 614,40 грн. Заборгованість по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості виникла у зв`язку з несплатою узгоджених податкових зобов`язань нарахованих відповідно до податкових повідомлень-рішень: - від 08.03.2024 року №0029242-2407-1918-UA61040490000035010 на суму - 16458,00 грн; - від 08.03.2024 року №0029243-2407-1918-UA61040490000035010 на суму - 15192,00 грн; - від 08.03.2024 року №0029241-2407-1918-UA61040490000035010 на суму - 16964,40 грн.
Визначаючись щодо позовних вимог суд зазначає наступне.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є, зокрема фізичні особи, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості.
Базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України ).
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).
Відповідно до абзацу 7 підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Пунктом 54.5 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Як вже зазначалось вище, заборгованість ОСОБА_1 по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості виникла у зв`язку з несплатою узгоджених податкових зобов`язань нарахованих відповідно до податкових повідомлень-рішень: - від 08.03.2024 року №0029242-2407-1918-UA61040490000035010 на суму - 16458,00 грн; - від 08.03.2024 року №0029243-2407-1918-UA61040490000035010 на суму - 15192,00 грн; - від 08.03.2024 року №0029241-2407-1918-UA61040490000035010 на суму - 16964,40 грн.
При цьому, суд критично оцінює доводи представника відповідача стосовно того, що позивачем безпідставно нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі - 48614,40 грн. та не надано доказів підтвердження, що у власності відповідача перебувало нерухоме майно, а будинковолодіння на яке вказує позивач відчужене 26.05.2016 року та не перебуває у власності відповідача.
Суд звертає увагу на тому, що у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань. Оцінка податкового правопорушення, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема податкового повідомлення-рішення.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі №804/8630/16.
Доказів оскарження податкових повідомлень-рішень від 08.03.2024 за №0029242-2407-1918-UA61040490000035010 на суму - 16458,00 грн; - від 08.03.2024 за №0029243-2407-1918-UA61040490000035010 на суму - 15192,00 грн; - від 08.03.2024 за №0029241-2407-1918-UA61040490000035010 на суму - 16964,40 грн., відповідачем суду не подано, та судом таких доказів не здобуто.
З цього мотиву, суд також враховує, що в постанові від 12 липня 2022 року у справі №160/7345/20 Верховний Суд зазначив, що у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).
Сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, визнається згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом.
Таким чином, заборгованість відповідача перед бюджетами та державними цільовими фондами з платежу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, є податковим боргом.
Відповідачу виставлялась податкова вимога від 17.05.2018 за №18356-17, з часу виставлення якої податковий борг платника не переривався.
Відповідно до п. 41.2 ст.41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
Пунктом 87.1 статті 87 ПК України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти.
Згідно пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
З урахуванням викладеного норми статей 95 - 99 Податкового кодексу України можуть застосовуватися до процедури стягнення податкового боргу з фізичних осіб лише в тій частині, що не суперечить вимогам пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України.
Виходячи з норм статті 95 Податкового кодексу України податкова заборгованість платників податків стягується органами державної податкової служби на підставі рішення суду шляхом: стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; реалізації майна платника податків, що перебуває у податковій заставі; стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків. При цьому, право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з платника податків виникає у податкового органу через 30 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.
Таким чином, процедура стягнення податкового боргу з фізичної особи може ініціюватися виключно через звернення органу стягнення з відповідним позовом. При цьому окремі процедури стягнення коштів за податковим боргом та продажу майна, що перебуває в податковій заставі, не застосовуються, а виконання рішення суду про стягнення податкового боргу з фізичної особи - платника податків здійснюється не податковими органами, а державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Тернопільській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають до задоволення.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю
Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Головного управління ДПС у Тернопільській області податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 48614 (сорок вісім тисяч шістсот чотирнадцять) грн. 40 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено та підписано 04 лютого 2026 року.
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Реквізити учасників справи:
позивач - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003 код ЄДРПОУ 44143637), 
відповідач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Головуюча суддя Дерех Н.В.