ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 січня 2026 року справа №200/3849/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року у справі № 200/3849/25 (головуючий суддя І інстанції – Абдукадирова К.Е.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 17 березня 2025 року № 052630004899, щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV, на підставі його заяви від 10 березня 2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання згідно диплома серія НОМЕР_1 від 30.06.1984 з 01.09.1980 по 30.06.1984; період проходження військової служби згідно військового квитка серія НОМЕР_2 від 22.10.1984, з 22.10.1984 по 27.10.1986, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, період з 24.02.1995 по 31.12.2001, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення з 10 березня 2025 року йому пенсії за віком, відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV.
В обґрунтування позову зазначив, що звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058.
Заява була розподілена за принципом екстериторіальності та розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Відповідач рішенням від 17 березня 2025 року відмовив в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період навчання через відсутність підпису голови екзаменаційної комісії; період проходження військової служби, оскільки дата народження у військовому квитку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не відповідає паспортним даним заявника ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Також відповідачем не враховано період з 24.02.1995 по 31.12.2001 здійснення позивачем підприємницької діяльності.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 17 березня 2025 року № 052630004899, щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , пенсії за віком, відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV, на підставі його заяви від 10 березня 2025 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , період навчання згідно диплома серія НОМЕР_1 від 30.06.1984 з 01.09.1980 по 30.06.1984; період проходження військової служби згідно військового квитка серія НОМЕР_2 від 22.10.1984, з 22.10.1984 по 27.10.1986, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, період з 24.02.1995 по 31.12.2001, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення з 10 березня 2025 року йому пенсії за віком, відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-IV.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 гривень.
Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся 10.03.2025 до сервісного центру із заявою про призначення пенсії за віком згідно з Законом № 1058.
Заява ОСОБА_1 направлена за принципом екстериторіальності для опрацювання в Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яким 17.03.2025 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. 
Відповідно до п. 1 ст. 26 Закону № 058 у 2025 право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менше 32 років.
Згідно з наданими документами страховий стаж становить 8 років 11 місяців 14 днів.
До страхового стажу не зараховано: період навчання згідно диплома НОМЕР_1 від 30.06.1984, оскільки у дипломі відсутній підпис голови екзаменаційної комісії; період проходження військової служби згідно військового квитка НОМЕР_2 від 22.10.1965, оскільки дата народження у військовому квитку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не відповідає паспортним даним заявника (05.04.1965).
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 -158 РНОКПП НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .
10 березня 2025 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058.
Заява розподілена за принципом екстериторіальності та розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Рішенням від 17 березня 2025 року за № 052630004899 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
В рішенні зазначено, що не зараховано до страхового стажу: - період навчання згідно диплома НОМЕР_1 від 30.06.1984, оскільки у дипломі відсутній підпис голови екзаменаційної комісії; - період проходження військової служби згідно військового квитка НОМЕР_2 від 22.10.1984, оскільки дата народження у військовому квитку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не відповідає паспортним даним заявника (05.04.1965).
Крім того, відповідно до розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 , форма РС-право, період з 24.02.1995 по 31.12.2001 здійснення ним підприємницької діяльності як фізична особа-підприємець, не зараховано до страхового стажу позивача. 
До заяви про призначення пенсії позивачем надано трудову книжку серії НОМЕР_4 від 25.07.1984, відповідно до записів якої позивач працював:
- 01.09.1980-1984 навчання в Махачкалінському гідромеліоративному технікумі, диплом НОМЕР_1 від 30.06.1984;
- 25.07.1984, наказом № 38 від 24.7.1984 ПМК4 трест КРВС, прийнятий нівелюрувальником 4 розряду;
- 12.10.1984, наказом № 58 від 11.10.1984, звільнений у зв`язку з призовом на службу в Радянську Армію;
- Служба в Радянській Армії з 22.10.1984 по 01.11.1986 (військовий квиток серія НОМЕР_2 );
- 01.12.1986, наказом № 67 від 1.12.1986 ПМК4 трест КРВС, прийнятий нівелюрувальником 4 розряду;
- 11.03.1990, наказом № 16 від 12.3.1990, звільнений за ст.31 КЗпП за власним бажанням;
- 27.03.1990, наказом № 10к від 23.03.1990, прийнятий монтажником 2 розряду Будівельне управління № 5 треста Краматорськжилбуд;
- 17.07.1991, наказом № 47к від 17.07.1991, звільнений за ст.38 КЗпП — за власним бажанням;
- 26.07.1991, наказом № 104к від 29.07.1991 Дружківський завод газової апаратури та кранів, прийнятий в цех газ.плит учнем штамповщика;
- 20.05.1992, наказом № 61-к від 21.05.1992, звільнений за ст.38 КЗпП — за власним бажанням;
- 25.05.1992, наказом № 47 від 25.05.1992 Підприємства гаражного і технічного обслуговування, прийнятий приймальником платної автостоянки;
- 01.09.1992, наказом № 88 від 1.09.1992, звільнений за ст.38 КЗпП — за власним бажанням;
- 10.09.1992, наказом № 16 від 10.09.1992 прийнятий в колективне підприємство “СВС” столяром-меблювальником 3 розряду;
- 27.04.1993, наказом № 10 від 27.04.1993, звільнений за ст.38 КЗпП — за власним бажанням;
- 28.04.1993, наказом № 17 від 28.04.1993 прийнятий до малого підприємства “Строитель” сторяром-меблювальником;
- 01.09.1993, наказом № 49 від 01.09.1993, звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП;
- 17.11.1994, наказом № 348-к від 16.11.1994 прийнятий в сталеливарний цех № 15 машинобудівного заводу на посаду майстра з ремонту обладнання;
- 20.02.1995, наказом № 71-к від 01.03.1995, звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП;
- 25.02.1995, наказом № 6 від 25.02.1995 прийнятий в ПП “Ірнела” агентом з постачання;
- 01.04.1997, наказом № 10 від 01.04.1997, звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП.
Відповідно до диплому серії НОМЕР_1 , реєстраційний № 2347, виданий 30.06.1984 року, позивач в 1980 році поступив до Махачкалинського гідромеліоративного технікуму та в 1984 році закінчив повний курс названого технікуму по спеціальності: “Гідромеліорація”. Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 27 червня 1984 року присвоєна кваліфікація: “техник-гідротехник”.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 від 22.10.1984, позивач проходив строкову військову службу з 22.10.1984 по 27.10.1986.
Як свідчить свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , серія В00 № 675213, дата проведення державної реєстрації: 24.02.1995, місце проведення державної реєстрації: Виконавчий комітет Дружківської міської ради Донецької області; номер запису про включення відомостей про фізичну особу-підприємця до ЄДР: 2 267 017 0000 001864.
Також позивачем надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, серія ААБ № 454560, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 24.02.1995 № 2 267 017 0000 001864.
Листом Головного управління ПФУ в Донецькій області № 9530/6/05-99-24-03-05 від 22.05.2025, надано інформацію, що ОСОБА_1 з 06.03.1995 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м.Дружківка, як фізична особа-підприємець. За період з 06.03.1995 по 31.12.2001 в Головному управлінні відсутня інформація про нарахування та сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За період з 01.01.2002 по 31.12.2003 знаходився на спрощеній системі оподаткування (фіксований податок), нараховував та сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (відсоток надходжень до бюджету Пенсійного фонду із суми фіксованого податку в розмірі 10%).
Листом ГУ ДПС у Донецькій області № 6393-5505/Х-05/8-0500/25 від 20.03.2025, надано інформацію, що на виконання наказу ДПС України від 24.12.2012 № 1197 “Про введення в експлуатацію інформаційної системи “Податковий блок”, починаючи з 01.01.2013 в органах державної податкової служби введено в експлуатацію інформаційно-комунікаційну систему “Податковий блок”. Інформаційні системи, які використовувалися органами податкової служби до 2013 року, велися на локальних серверах. На теперішній час відсутній доступ до інформації 1995-2012 років. 
Усі архівні документи за час діяльності Державної податкової інспекції у м. Дружківці, у тому числі особові справи платників, зберігались в адміністративній будівлі ДПІ у м. Дружківці та залишились там станом на 24 лютого 2022 року.
У зв`язку з тим, що територію Дружківської міської територіальної громади Донецької області віднесено з 24.02.2022 до території можливих бойових дій згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад на території України від 28.02.2025 № 376, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 11.03.2025 № 380/43786, отримання інформації за період з 24.02.1995 по 31.12.2012 можливо лише у разі завершення бойових дій на території Донецької області та поновлення доступу до адміністративних будівель ГУ ДПС. 
Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що записами в трудовій книжці позивача підтверджено період проходження ним строкової військової служби та період навчання, а певні дефекти в заповненні військово квітка та в дипломі не можуть позбавляти особу права на призначення пенсії.
Висновків щодо підстав зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності рішення суду першої інстанції не містить.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Відповідно до абзацу 10 частини першої статті 26 Закону 31058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (…).
На підставі частини другої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (...).
Як визначено частиною четвертою статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
До набрання чинності Законом № 1058 пенсійне забезпечення в Україні регулював Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі – Закон № 1788).
Відповідно до статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом «в» частини третьої статті 56 Закону № 1788 передбачено, що до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Також пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788 визначено, що до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі Порядок № 637) , основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Як свідчать записи трудової книжки, позивач у період з 01.09.1980-1984 навчався в Махачкалінському гідромеліоративному технікумі, диплом НОМЕР_1 від 30.06.1984.
Згідно з дипломом серії НОМЕР_1 , реєстраційний № 2347, виданим 30.06.1984, позивач в 1980 році поступив до Махачкалинського гідромеліоративного технікуму та в 1984 році закінчив повний курс названого технікуму по спеціальності: “Гідромеліорація”. Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 27 червня 1984 року присвоєна кваліфікація: “техник-гідротехник”.
Також записами трудової книжки підтверджено, що позивач з 22.10.1984 по 01.11.1986 (військовий квиток серія НОМЕР_2 ) проходив військову службу у Збройних Силах Радянської армії.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 від 22.10.1984, також підтверджується, що позивач проходив строкову військову службу з 22.10.1984 по 27.10.1986.
Таким чином, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період проходження ним строкової військової служби з 22.10.1984 по 27.10.1986 та період навчання з 01.09.1980 по 30.06.1984, оскільки зазначені періоди підтверджені записами в трудовій книжці в сукупності з записами військового квитка та диплому про навчання.
Суд зазначає, що наявність певних дефектів у військовому квитку та в дипломі не може бути підставою для відмови у зарахуванні цього періоду до страхового стажу, адже право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок військових квитків, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його військовому квитку та в дипломі за умови, що аналогічний запис щодо періоду проходження військової служби та період навчання підтверджено записами в трудовій книжці.
Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом в постановах від 25.04.2019 у справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Щодо зарахування до страхового стажу періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:
1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 4 Порядку № 637 передбачено, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі Постанова № 22-1).
Відповідно до пункту 2.1 Постанови № 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Як свідчать матеріали справи, позивачем до заяви про призначення пенсії надано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , серія В00 № 675213, дата проведення державної реєстрації: 24.02.1995, місце проведення державної реєстрації: Виконавчий комітет Дружківської міської ради Донецької області; номер запису про включення відомостей про фізичну особу-підприємця до ЄДР: 2 267 017 0000 001864.
Також позивачем надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, серія ААБ № 454560, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 24.02.1995 № 2 267 017 0000 001864.
З огляду на наявність свідоцтва про реєстрацію позивача як суб`єкта підприємницької діяльності, враховуючи приписи пп. 1 п. 3-1 Прикінцевих положень Закону № 1058, п. 2.1 Постанови № 22-1, підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача період здійснення ним підприємницької діяльності з 24.02.1995 по 31.12.2001.
За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року у справі № 200/3849/25 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2025 року у справі № 200/3849/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 26 січня 2026 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 26 січня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко