МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2026 р.  	№ 400/13377/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенко В. В. за участю секретаря судового засідання Дидіної А.О. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до 	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , 	
про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом від 07.12.2025 року № 642/28732,	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 з вимогами: визнати протиправним рішення військової частини НОМЕР_1 , оформлене листом № 642/28732 від 07.12.2025, щодо відмови у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 11.11.2025 року про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26, п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я; визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не звільненні ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26, п.п. “г” п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я"; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26, п.п. “г” п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, а саме: у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 . У позивача є мати інвалід ІІ групи, яка потребує постійного догляду. 11.11.2025 позивач звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби на підставі п. 3. ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу". У вказаному рапорті позивач просив звільнити його з військової служби, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарської консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, а саме здійснення постійного стороннього догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 954609 від 19.08.2024 є особою з інвалідністю ІІ групи та відповідно до висновку ЛКК закладу охорони здоров`я № 1944 від 28.07.2025 потребує постійного стороннього догляду. 09.12.2025 листом № 642/28732 від 07.12.2025 позивача було проінформовано, що командуванням військової частини НОМЕР_1 рапорт позивача від 11.11.2025 розглянуто. За результатом розгляду вищевказаного рапорту позивачу відмовлено у звільненні з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26, п.п. “г” п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу". Відмова у звільненні вмотивована тим, що надані позивачем довідки ЛКК не можуть підтверджувати необхідність здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 , оскільки відповідно до Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413, стосовно осіб, які є старшими 18 років, відповідні обставини мають бути підтверджені лише медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. Позивач зауважує, що чинним законодавством не передбачено жодної затвердженої форми висновку лікарсько-консультативної комісії про потребу в постійному сторонньому догляді за особою, яка не має психічних розладів, у якому було б чітко сформульовано "потребує постійного стороннього догляду". Однак, на переконання позивача, відсутність такої затвердженої форми не може унеможливити звільнення військовослужбовця з військової служби у випадках, коли його мати дійсно потребує постійного стороннього догляду. Надані позивачем документи достеменно підтверджують необхідність здійснення постійного стороннього догляду, отже він мав повне право звільнитися з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26, п.п. “г” п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”. З урахуванням викладеного, позивач вважає відмову відповідача у задоволенні рапорту необґрунтованою та безпідставною.
Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що як вбачається з вказаного рапорту та додатків до нього, позивач вважає, що має право на звільнення з військової служби, оскільки його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи, та відповідно до висновку ЛКК КНП «Чечельницький ЦПМСД» від 13.10.2025 №34 та висновку Лікарсько-консультативної комісії КНП «Міська поліклініка №18» Харківської міської ради №1944 від 28.07.2025, – потребує постійного стороннього догляду. Водночас, до свого рапорту позивач додав довідку до акта огляду медико- соціальною експертною комісією серія 12ААГ №954609 (далі у тексті – Довідка МСЕК), відповідно до якої ОСОБА_2 має ІІ групу інвалідності, а також встановлено рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності у вигляді стаціонарного лікування в ХОКОЦ за показанням; висновок про умови та характер праці: пенсіонер за віком. Звертаємо увагу суду, що у цій довідці МСЕК відсутні відомості про потребу ОСОБА_2 (матері Позивача) у постійному догляді. Тобто, законодавством передбачено можливість звільнення військовослужбовців на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12, підпункту «г» пункту 2 частини 4 статі 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» лише в тому випадку, якщо необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років, та за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи.
В судовому засіданні 19.01.2026 в режимі відеоконференції представники сторін підтримали власні позиції викладені у процесуальних заявах по суті справи. Представник позивача просив позов задовольнити, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.
Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 з 03.07.2025 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частина НОМЕР_1 .
11.11.2025 ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовій обов`язок та військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, а саме матері ОСОБА_2 .
До рапорту ОСОБА_1 долучив наступні документи:
1) Копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;
2) Копія паспорту ОСОБА_1 ;
3) Копія паспорту ОСОБА_2 ;
4) Копія РНОКПП ОСОБА_1 ;
5) Копія РНОКПП ОСОБА_2 ;
6) Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 від 31.05.2024;
7) Копія акту про проживання за адресою АДРЕСА_3 ;
8) Копія довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи ОСОБА_2 від 28.09.2022;
9) Копія довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 19.08.24;
10) Копія висновку форми 080 ОСОБА_2 від 28.07.2025;
11) Копія висновку лікарсько-консультативної комісії №1944 ОСОБА_2 від 28.07.25;
12) Копія заяви ОСОБА_2 про відсутність інших осіб для здійснення доглдяу від 31.07.2025;
13) Копія акту №22 про обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 від 06.09.2025;
14) Копія довідки про зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб;
15) Копія висновку форми 080 ОСОБА_4 від 13.10.2025;
16) Копія висновку лікарсько-консультативної комісії ОСОБА_4 від 13.10.2025.
07.12.2025 командування військової частини НОМЕР_1 розглянуло рапорт ОСОБА_1 та повідомила йому про відмову в його задоволенні, з тих підстав, що необхідність постійного догляду за ОСОБА_4 не підтверджена належними документами, а саме висновком медико-соціальної експертизи.
Відповідно до п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. 
Відповідно до п.22 Переліку документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, який є додатком №19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу XII) при поданні до звільнення з військової служби за підставами, у разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати: документ, що підтверджує родинні зв`язки (копія свідоцтва про шлюб, копія свідоцтва про народження особи або дружини (чоловіка)); один із документів, що підтверджує інвалідність дружини (чоловіка) батьків особи чи її дружини (чоловіка): довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946; документи, що підтверджують відсутність інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати (копія свідоцтва про розірвання шлюбу батьків, копія свідоцтва про смерть одного з батьків або копія рішення суду про визнання одного з батьків безвісно відсутнім або оголошення померлим, або копія рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або копія вироку суду, за яким особа відбуває покарання в місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховувала та утримувала дитину (копія рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України) та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян із служби осіб рядового і начальницького складу» від 12.06.2013, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.
Таким чином, спірним питання у цій справі є те, який саме документ є належним для підтвердження необхідності постійного догляду за особою з інвалідністю. На думку сторони позивача, це може бути висновок лікарсько-консультативної комісії, а на думку сторони відповідача, це виключно висновок медико-соціальної експертизи чи медико-соціальної експертної комісії.
Вирішуючи зазначений спір, суд виходить з наступного:
1) Абзац 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» в діючий редакції не визначає документу який повинен підтвердити необхідність постійного догляду за батьками чи батьками дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи. Разом з тим, зазначений абзац передбачає, що питання про необхідність постійного догляду інших членів сім`ї першого чи другого рівня споріднення може бути підтверджено у тому числі і висновком лікарсько-консультаційної комісії. Зазначена обставина на думку суду вказує, що законодавець вважає належним документом для підтвердження необхідності постійного догляду в тому числі і висновок лікарсько-консультаційної комісії.
2) Аналогічна норма про можливість підтвердження необхідності постійного догляду висновком лікарсько-консультаційної комісії передбачена також і в абзаці 14 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону, а також в абзац 15 пункту 2 частини дванадцятої статті 26 Закону. 
3) попередня редакція Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» яка регулювала підставу звільнення за сімейними обставинними у зв`язку необхідність постійного догляду за батьками своїми чи дружини (чоловіка), також прямо передбачала що необхідність постійного догляду повинна бути встановлена висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. При цьому, подальша зміна зазначеної норми стосувалася перш за все додавання необхідної умови наявність у батьків інвалідності І чи ІІ групи, а не виключення висновку лікарсько-консультаційної комісії з переліку належних документів у цій сфері.
4) підпункт 22 пункту Переліку (додаток 19 до Інструкції), який визначає переліку документів необхідних для звільнення з підстав передбачених абз.13 п.3 ч.12 статті 26 Закону взагалі не визначено яким документом підтверджувати необхідність постійного догляду. 
5) натомість п.п.13, 25, 26, 27, та 28 п.5 Переліку (додаток 19 до Інструкції), які визначають перелік документів необхідних для звільнення за інших підстав передбачених п.3 ч.12 ст.26 Закону, прямо вказують, що питання необхідності постійного догляду може бути підтверджено висновком лікарсько-консультаційної комісії. Це також вказує, що нормотворець і в цьому випадку визнає висновок військово-лікарської комісії за належний документ, що визначає потребу у постійному догляді;
6) Постанова КМУ №413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» від 12.06.2013 не передбачає висновку лікарсько-консультаційної комісії, як документу, що підтверджує необхідність постійного догляду. Разом з тим, суд звертає увагу, що до спірних правовідносин зазначена постанова КМУ не застосовується, оскільки з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11.04.2024, підстави звільнення військовослужбовців через сімейні обставини або з інших поважних причин, безпосередньо врегулюванні ст.26 Закону. Постанова КМУ №413 від 12.06.2013 стосується осіб рядового та начальницького складу, які проходять службу відповідно до нормативних актів зазначених у преамбулі цієї постанови: Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», та військовому резерві Збройних Сил України та інших збройних формувань;
7) одностайна судова практика Верховного Суду, викладена у постановах від 21.02.2024 у справі №120/1909/23, від 13.06.2024 у справі №520/21316/23, від 16.10.2025 у справі №300/1061/23, від 15.01.2026 №300/1382/24 та багатьох інших про те, що необхідність постійного догляду може бути підтверджена двома альтернативними документами: висновком медико-соціальної експертної комісії чи висновком лікувально-консультаційної комісії. При цьому, суд враховує, що зазначена судова практика стосується попередньо редакції ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
8) Лікарські-консультаційні комісії передбачені Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні». Але, відповідно до вимог цього Закону, повноваження лікарсько-консультаційних комісій стосуються виключено визначення інвалідності дітям. Зокрема, ст.7 Закону, передбачає повноваження ЛКК закладів охорони здоров`я щодо: визначення наявність стійкого розладу функцій організму дитини та відповідно можливі обмеження її повсякденного функціонування при взаємодії із зовнішнім середовищем; складення та затвердження індивідуальну програму реабілітації дитини з інвалідністю на основі індивідуального реабілітаційного плану; надання консультативної допомоги з питань реабілітації дітей з інвалідністю, стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду за ними; забезпечення своєчасного огляду (переогляд) дітей з обмеженнями повсякденного функціонування і дітей з інвалідністю та за результатами огляду (переогляду) вносять інформацію про дітей з інвалідністю до централізованого банку даних з проблем інвалідності.
9) Міністерство охорони здоров`я України наказом №407 від 09.03.2021, із змінами змінами, внесеними згідно з наказом №1811 від 27.11.2025,затвердило Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду», а також Висновок про наявність порушення функцій організму, через які особа не може самостійно пересуватися та/або самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду.
Відповідно до п.п.3, 4, 5, висновок про необхідність постійного догляду, видається лікарсько-консультаційними комісіями закладів охорони здоров`я усіх рівнів. 
Відповідно до п.11 Інструкції, особам, яким інвалідність встановлено безстроково, Висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлено на певний строк, Висновок видається на строк не більше, ніж до завершення строку, на який їм встановлено інвалідність, але не менше, ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб Висновок видається на строк 12 місяців з дати видачі.
Таким чином, зазначеним наказом МОЗ прямо передбачено, що питання встановлення необхідності постійного догляду за особами, визначається висновком лікарсько-консультаційної комісії. 
10) Станом на 28.07.2025, коли лікарська-консультаційна комісія комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №18» видало висновок №1944 про необхідність постійного догляду ОСОБА_2 , питання уповноваження ЛКК саме на такі висновки не було вирішено. Оскільки, попередня редакція Інструкції №407, передбачала лише надання висновків про рекомендацію соціальних послуг: денного догляду, догляду вдома, отримання соціальної послуг з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи та інше.
Сукупність всіх зазначених факторів вказує, що як на рівні Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», так і на рівні Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, висновок ЛКК визнається належним документом для підтвердження необхідності постійного догляду. Такої саме думки і судова практика Верховного Суду. Відсутність такого визнання на рівні медичного законодавства станом на липень 2025 року, було виправлено МОЗ України вже в листопаді затвердженням змін до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року № 407.
Враховуючи вищевикладене, у суду немає підстав не приймати наданий позивачем висновок лікарсько-консультаційної комісії №1944 від 28.07.2025 (арк.спр.23) про необхідність постійного догляду за ОСОБА_2 , як належний документ.
Інших причин відмови у задоволенні рапорту позивача, представник відповідача не наводить. 
За таких обставин, суд вимушений визнати відмову військової частини НОМЕР_1 в задоволенні рапорту протиправною. 
Відповідно до ч.4 ст.25 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У цьому випадку, суд вважає що достатнім, необхідним та належним способом поновлення прав позивача є покладення на відповідача обов`язку повторно розглянути рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 з врахуванням правової оцінки суду про те, що необхідність постійного догляду особи з інвалідністю може бути належним чином підтверджено: 1) висновком медико-соціальної експертної комісії; або 2) рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду; або 3) висновком лікарсько-консультаційної комісії.
Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 968,96 гривень підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 НОМЕР_3 ) задовольнити частково. 
2. Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 11.11.2025 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26, п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю ОСОБА_2 , оформлену листом від 07.12.2025 №642/28732.
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 11.11.2025 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26, п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, та прийняти рішення, з урахування висновків суду по цій справі.
4. В задоволенні позову в частині позовних вимог щодо зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість коп) гривень.
6. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   

Рішення складено в повному обсязі 26.01.2026