КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/7511/25 
Провадження № 2/552/322/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2026  року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Кузіної Ж.В.
секретаря судового засідання Безугла А.Г..
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зняття арешту посилаючись на те, що на виконанні Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебували виконавчі провадження № 10796119 та № 38933143 з примусового виконання виконавчого листа №2-408, виданого 23.10.2003 року Лубенським районним судом, про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 08.10.2003 року і до повноліття дитини. Дані виконавчі провадження завершені 18.12.2012 та 30.12.2020 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 та п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Святецької І.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 проте на майно, що належало померлому накладено арешт. Просила скасувати арешт, що накладений постановою Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 31.01.2007 у виконавчих провадженнях № 10796119 та №38933143.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26.09.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
01.12.2025 позивачем уточнено позовні вимоги, відповідно до яких просила зняти арешт з усього нерухомого майна, що належало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладений постановою державного виконавця ДВС в Київському районі м. Полтави про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серія № 535004 від 31.01.2007 року, в межах виконавчого провадження ВП № 10796119 та ВП № 38933143. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 16,4 кв.м., житлова площа 8,3 кв.м., в загальному користуванні: коридор (XVII) пл.1,4 кв.м, душова (XXII) пл.1,1 кв.м., кухня (XXIII) пл.8,3 кв.м., вбиральня (XXIV) пл.1,4 кв.м., душова (XXV) пл.1,1 кв.м., коридор (XXVI) пл.13,6 кв.м., після померлого брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача адвокат Петренко В.П. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву відповідно до норм ст. 178 ЦПК України не надавала, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надходило.
Суд, керуючись ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачами ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 18.01.2025 серія НОМЕР_1 .
Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 .
З заявою про прийняття спадщини звернулась сестра померлого – позивач по справі. Інші зави про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини не надходили.
Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Святецькою І.В. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , яка належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що наявний арешт нерухомого майна (невизначене майно, на все майно), та не можливістю встановлення безспірності вчинення нотаріальної дії.
З постанови про арешт майна від 32 березня 2027 року , вбачається, що державним виконавцем ВДВС у Київському районі м. Полтави при примусовому виконанні виконавчого листа 2-408, виданого 23.10.2003 року Лубенським районним судом Полтавської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.10.2003 року і до повноліття дитини, накладено арешт на все майно , що належить ОСОБА_3 . 
Зі змісту листа Київського ВДВС у м. Полтаві від 05.08.2025 року № 82500 вбачається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_3 на виконанні перебували сім виконавчих проваджень. Серед них з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа 2-408 від 23.10.2003 року на виконанні перебували 2 виконавчі провадження ВП № 10796119 та ВП № 38933143.
Виконавче провадження № 10796119, в межах якого винесено постанову про арешт майна, завершено 18.12.2012 року на підставі п.10 ч. І ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».
Приписами ст. 5 ЦК України встановлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі. Тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Відповідно до п.10 ч.І ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» 21.04.1999 року (у редакції, чинній станом на день завершення виконавчого провадження), виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого від ділу державної виконавчої служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 цього Закону (у відповідній редакції), у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.
Відповідно до ст. 21 цього Закону (у відповідній редакції), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.
Київським відділом державної виконавчої служби у м. Полтаві відкрито виконавче провадження № 38933143 з примусового виконання виконавчого листа 2-408 від 23.10.2003 року, завершено 30.12.2020 року на підставі п.7 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до п.7 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» 02.06.2016 року (у редакції, чинній станом на день завершення виконавчого провадження), виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.
Відповідно до ч. 1 ст.40 Закону (у відповідній редакції), у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Судом встановлено, що виконавчі провадження ВП № 10796119 та ВП № 38933143 з примусового виконання виконавчого листа 2-408, виданого 23.10.2003 року Лубенським районним судом Полтавської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 08.10.2003 року і до повноліття дитини, в межах яких винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серія № 535004 від 31.01.2007 року – закінчені, однак, арешт, накладений на майно ОСОБА_3 , не було знято у визначеному законом порядку та відомості про нього наразі внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 4453191.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Пунктами 1, 2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.
Арешт накладений на майно порушує права позивача.
Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується розгляд справи.
Утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.
Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, суд дійшов до висновку про необхідність захисту права позивача шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Встановивши дані обставини, суд дійшов до висновку, про те, що є всі підстави, передбачені законом, для зняття арешту з майна позивача.
Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті.
Статтею 1258 ЦПК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці, у тому числі і першої черги , з завою про прийняття чи відмови від прийняття спадщини в установленому законом порядку не звертались.
Порушене право спадкоємця на спадкове майно, на яке накладено арешту виконавчому провадженні, може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття з нього арешту. Відповідачами в такому спорі мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна (Постанова КЦС ВС від 04 жовтня2023 року в справі № 337/2402/22 )
За таких обставин право позивача на отримання спадщини порушене та підлягає захисту, а тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10,12,81,141,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд ,-
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який накладений постановою державного виконавця ДВС в Київському районі м. Полтави про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серія № 535004 від 31.01.2007 року, в межах виконавчого провадження ВП № 10796119 та ВП № 38933143.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 16,4 кв.м., житлова площа 8,3 кв.м., в загальному користуванні: коридор (XVII) пл.1,4 кв.м, душова (XXII) пл.1,1 кв.м., кухня (XXIII) пл.8,3 кв.м., вбиральня (XXIV) пл.1,4 кв.м., душова (XXV) пл.1,1 кв.м., коридор (XXVI) пл.13,6 кв.м., після померлого брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2 901,94 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;
відповідач ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено.

Головуючий Ж.В.Кузіна