Справа № 296/12365/25 
Провадження № 2/710/47/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2026 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого- судді – Побережної Н.П.,
за участі секретаря судового засідання – Коваленка В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта`до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог.
30.12.2025 до Шполянського районного суду Черкаської області від Корольовського районного суду міста Житомира надійшли матеріали цтвільної справи за позовом Публічного акціонреного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу.
Позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплачене страхове відшкодування в сумі 59 564,77 грн, та судові витрати у розмірі 3028,00 грн. 
Аргументи учасників справи.
Позов мотивований тим, що 17.03.2023 між ОСОБА_2 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» укладено договір №2137273108 обов`язкового страхування цивільно –правової відповідальності водіїв наземного транспортного засобу «NissanQashqai», д.р.н. НОМЕР_1 . 
25.02.2024 сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan Qashqai», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «OpelAstra» д.р.н. НОМЕР_2 .
До ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернувся потерпілий із письмовою заявою щодо виплати страхового відшкодування в зв`язку з дорожньо – транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору №2137273108. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 66 183,10 грн. двома платежами (43 624,47 грн. та 22 558,63 грн.), з урахуванням франшизи 0 грн. Оскільки відповідач сплатила 6616,33 грн. в досудовому порядку, сума позову становить 66 183,10 – 6 616,33 = 59 564,77 грн.
Відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомир, ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення ст. 124. ч.2 ст. 126 КУпАП, також у цьому рішенні суду встановлено, що Відповідачка керувала автомобілем «Nissan Qashqai», д.р.н. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії.
Досудове врегулювання спору не дало своїх результатів ( отримано один платіж – 6616,33 грн. 08.04.2025), тому позовні вимоги зменшені на цю суму.
Представником відповідача подано відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову через необґрунтованість та безпідставність. В обґрунтування зазначено, що позовна заява ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку регресу підписана представником ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» Сапінським Олександром Павловичем. Сапінським О.П., на підтвердження своїх повноважень, до позовної заяви додано: копію електронної довіреності, копію наказу на призначення та копію посадової інструкції. Разом з тим, в матеріалах справи відсутній актуальний Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців тагромадських формувань на підтвердження того, хто є керівником ПАТ «НАСК» «ОРАНТА». Як вбачається з позовної заяви та наданих до неї документів, Сапінським О.П., не є керівником ПАТ «НАСК» «ОРАНТА» та не є членом його виконавчого органу. Тому, його повноваження діяти від імені ПАТ «НАСК» «ОРАНТА» у порядку самопредставництва можуть випливати виключно із закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). Також, в матеріалах судової справи відсутня інформація про те, що Сапінський О.П., має право діяти у порядку самопредставництва в інтересах ПАТ «НАСК» «ОРАНТА» на підставі саме долучених до позовної заяви документів. Аналогічна позиція щодо обсягу документів, які повинні бути надані для підтвердження повноважень підписанта викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2024 (справа №758/7617/23).
Крім того, у відзиві зазначено, що 17.03.2023 між ОСОБА_2 та ПАТ «НАСК» «ОРАНТА» був укладено договір обов`язкового страхування поліс №213727310, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є «NissanQashgai» д.р.н. НОМЕР_1 . Тобто, власником транспортного засобу «Nissan Qashgai» д.р.н. НОМЕР_1 станом на дату ДТП 25.02.2024 є ОСОБА_2 . Предметом даного спору є відшкодування шкоди в порядку регресу. Законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених страховиком на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки транспортний засіб «Nissan Qashgai» д.р.н. НОМЕР_1 належав ОСОБА_2 , тому із вимогами про відшкодування шкоди в порядку регресу має звертатись до останньої, яка була власником транспортного засобу.
Представником позивача було подано відзив, у якому позовні вимоги підтримав повністю та вказав, що повноваження представника Позивача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» підтвердженні: наказом на призначення, посадовою інструкцією та електронною довіреністю.
Крім того, вказав, що у відзиві від 12.01.2026 представник відповідача Кутлієв Б.Н. помилково вказує підставу для позову підпункт 38.2.1 п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», хоча в позовній заяві вказана ст. 38.1.1 б) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Представником відповідача було подано заперечення на відповідь на відзив, у якому вказано про відмову у задоволенні позовних вимог представнику ПАТ «НАСК «ОРАНТА». В обґрунтування зазначено, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності). Зазначено, що в матеріалах справи був відсутній актуальний Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань напідтвердження того, хто керівником ПАТ «НАСК» «ОРАНТА», Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було додано лише до відзиву на позовну заяву. Однак, навіть відповідно до витягу, який додано до відзиву на позовну заяву, Сапінським О.П., не є керівником ПАТ «НАСК» «ОРАНТА» та не є членом його виконавчого органу. Тому, його повноваження діяти від імені ПАТ «НАСК» «ОРАНТА» у порядку самопредставництва можуть випливати виключно із закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). Однак, в матеріалах судової справи відсутня інформація про те, що Сапінський О.П., має право діяти у порядку самопредставництва в інтересах ПАТ «НАСК» «ОРАНТА» на підставі саме долучених до позовної заяви документів. На думку сторони відповідача з урахування практики суду, вважає, що повноваження як представника Позивача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не підтвердженні відповідно до вимог чинного законодавства України.
На противагу доводам як зазначені в «відзиві на позовну заяву», зазначив, що представником позивача ні в позові ні в відзиві на позовну заяву дійсно зазначено ст. 38.1.1 б) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак навіть не зазначено ні номеру ні дати відповідного закону, тому зазначаю, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (зі змінами та доповненнями) 3720-IX статтею 38 вищезаначеного закону визначено саме право звернення до суду, тому зазначаю, що саме представник позивача хоче в черговий раз заплутати суд для прийняття не законного рішення плутає судову практику та навіть трактує не вірно норми закону. Також, вважає за необхідне зазначити, що представник позивача не надав суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, що викладені в позовній заяві, зокрема, щодо підстав стягнення з відповідача на свою користь сплаченого страхового відшкодування за страховим випадком, як і не надано доказів того, з якими саме вимогами позивач звертався до страхової компанії НАСК «ОРАНТА».
Так, 25.02.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода, однак відповідно до страхового акту №ОЦВ-24-06-3493/1 дата заяви зазначена 08.05.2024, а сума страхового відшкодування складає 43 624, 47 грн., відповідно проект страхового акту склав ОСОБА_3 , за договором від 17.03.2023, однак платіжного доручення, згідно з яким перераховано вищезазначену суму, не додано.
Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (надалі Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Тобто, неможливо встановити за яким страховим випадком проведені виплати НАСК «ОРАНТА» та чи взагалі проведені, оскільки представником позивача не надано будь-яких належних і допустимих доказів про заявлені конкретні регресні вимоги. З огляду на наведене, на думку сторони відповідача, недоведеним є факт того, що при визначенні розміру страхової виплати НАСК «ОРАНТА» був врахований вищевказаний коефіцієнт фізичного зносу, що відповідає вимогам ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відтак, на думку сторони відповідача, позивачем не представлено достатніх доказів щодо обґрунтованості розміру страхового відшкодування.
Разом з тим, з матеріалів які наявні в судовій справі не можливо однозначно встановити, що усі виконані роботи були пов`язані із ДТП від 25.02.2024, оскільки дата повідомлення 08.05.2024. Також, у справі відсутня ремонтна калькуляція, на основі якої складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт. Оскільки представником позивача не надано доказів на підтвердження здійснення виплати відшкодування, зокрема, не надано платіжного доручення на підтвердження виплати страхового відшкодування, прошу суд прийти до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення відшкодування шкоди в порядку регресу. Таким чином, наявні у справі матеріали вказують на відсутність підстав для задоволення позову.
Представник позивача подав додаткові пояснення по справі. У поясненнях зазначив, що його повноваження підтверджені належним чином. У позовній заяві та і у відповіді на відзив чітко вказана підстава регресу, а саме: Згідно ст.38.1.1 б) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Щодо долучення інших документів по справі, то ці доводи є безпідставні оскільки не спростовані іншими доказами в матеріалах справи, в позовній заяві були додані 2 страхові акти: ПАТ «HACK «ОРАНТА» на підставі вищезазначених документів здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 66 183,10 грн. двома платіжними (43 624,47 + 22 558,63).
Представником відповідача також надані додаткові пояснення.
У цих поясненнях представник відповідача зазначив, що оскільки, в матеріалах судової справи відсутні документи, що можуть підтвердити право позивача на регресне відшкодування лише у сукупності з іншими доказами, а враховуючи, однак таких позивачем до суду не надано, тому вважає, що суд позбавлений можливості встановити виникнення правовідносин, їх дату, період, обсяг та умови, що укладені між страхувальником та страховиком. Так, представником позивача долучено до матеріалів судової справи ремонтну калькуляцію та платіжні інструкції №43648 та №35569. Однак, вважає, що позивачем належно не встановлена вартість матеріального збитку, що в свою чергу не підтверджена відповідними документами.
Відповідно до копії заяви про страхове відшкодування без номеру від 08 травня 2023 року, в графі «страхувальник» зазначено тільки договір страхування, однак, відсутня серія та дата договору страхування, схема ДТП також не заповнена. Тобто, в повідомленні про ДТП та Заяві про страхове відшкодування, відсутня серія та дата договору страхування, а також схема ДТП не заповнена. Також, в матеріалах судової справи наявний проект страхового акту №ОЦВ-24-06-3493/1, відповідно до якого, в графі «договір страхування», зазначено, «№213727310 від 16.03.2023 р.», однак в графі «призначення платежу», зазначено «стр. Відшк. ОСОБА_4 (3119723339) по Дог. №213727310 від 17.03.2023. Тобто, в проекті страхового акту №ОЦВ-24-06-3493/1, зазначено договір.
Страхування №213727310 від 16.03.2023 р, однак в графі «призначення платежу», зазначено «стр. Відшк. ОСОБА_4 (3119723339) по Дог. №213727310 від 17.03.2023. Також, в страховому акті №ОЦВ-3Г-24-06-3493/2, зазначено договір страхування №213727310 від 16.03.2023 р, однак в графі «призначення платежу», зазначено «стр. Відшк. ОСОБА_4 (3119723339) по Дог. №213727310 від 17.03.2023. Тобто, в повідомленні про ДТП та Заяві про страхове відшкодування відсутня серія та дата договору страхування, а в проекті страхового акту та страховому акті зазначено різні дати договору страхування 16.03.2023 р. та 17.03.2023. Так, в матеріалах судової справи наявні розрахунок страхового відшкодування без дати та номеру на суму 43 624,47 грн. та розрахунок страхового відшкодування без дати та номеру на суму 22 558,63 грн.
Так, в матеріалах справи міститься платіжна інструкція №43648 від 09.08.2024 та платіжна інструкція №35569 від 02.07.2024 однак відповідно до наданих платіжних інструкцій є незрозумілим чому відповідні платежі було здійснено 09.08.2024 та 02.07.2024, також відповідно до ремонтної калькуляції неможливо визначити з чого складаються суми, які безпосередньо заявлені в даному позові. Оскільки, в матеріалах судової справи відсутній протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу від 25.02.2024, представник відповідача ставить під сумнів сам факт проведення огляду з метою визначення розміру шкоди. Також, в матеріалах судової справи відсутні фотоматеріали та інші докази проведення огляду ТЗ щодо визначення розміру шкоди. Тобто, оскільки в матеріалах судової справи відсутні документи, що підтверджують проведення огляду з метою визначення розміру шкоди, тому відсутні підстави щодо виплати відшкодування відповідної шкоди.
Вимоги Позивача не підлягають задоволенню, так як останнім не доведено наявність спірних правовідносин, не надано доказів порушення його прав, а посилання на зазначені в позовній заяві обставини є необґрунтованими та безпідставними.
Заяви (клопотання) учасниківсправи.
Представник позивача до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у спосіб передбачений чинним законодавством.Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі, в якій міститься прохання проводити розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без участі, в якій міститься прохання проводити розгляд справи без участі представника відповідача та самого відповідача. Також міститься прохання відмовити у задоволенні позовних вимог.
Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 30.12.2025 було відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заходи забезпечення позову судом не вживалися.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 23.04.2024, у справі № 295/3376/24, провадження №3/295/1239/24 було об`єднано в одне провадження справи про вчинення адміністративних правопорушень №295/3376/24 та №295/3378/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124, ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. за наслідками дорожньо - транспортної пригоди, як сталась 25.02.2024 за участю автомобіля «Nissan Qashqai», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «OpelAstra» д.р.н. НОМЕР_2 (а.с. 3-4).
08.05.2024 потерпілою особою - ОСОБА_4 , було заповнено бланк повідомлення про ДТП та заява про страхове відшкодування за договором обов`язкового (добровільного) страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Це повідомлення було отримано Житомирською обласною дирекцією НАСК «ОРАНТА» 29.05.2024, вхідний номер – 504. У повідомленні міститься прохання оцінити та відшкодувати шкоду (збитки), виплатити суму страхового відшкодування, визначену відповідно до умов страхування, за завдані внаслідок ДТП збитки власнику транспортного засобу марки «Opel Astra», реєстр № НОМЕР_2 , Повідомлення стосується дорожньо –транспортної пригоди яка трапилася 25.02.2024 о 04:27. Опис ДТП – ОСОБА_1 керувала автомобілем «Nissan Qashqai», без прав керування та здійснила наїзд в припарковане авто - «Opel Astra» та в споруду житлового будинку. У повідомленні також зазначено: Страхувальник (водій ТЗ): ОСОБА_2 ; ОСОБА_1 . Договір страхування № 213727310, марка модель ТЗ: «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Потерпіла особа – ОСОБА_4 . ТЗ: «Opel Astra» реєстр № НОМЕР_2 . Договір ОЦВ №219350301 (а.с.5).
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 1841, транспортний засіб марки «Opel», модель – Astra», тип – загальний легковий хетчбек -В, 2003 року випуску, реєстраційний номер – НОМЕР_4 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , колір – СИНІЙ, 1995 року випуску, зареєстрований 01.02.2019 за ОСОБА_4 . (а.с.6).
У копії страхового акта № ОЦВ-24-06-3493/1 від 02.07.2024 затвердженого директором департаменту НАСК «ОРАНТА» Черній Б.О., Житомирська обласна дирекція НАСК «ОРАНТА», зазначено: Страхувальник – ОСОБА_2 ; договір страхування №213727310 від 16.03.2023; період страхування з 17.03.2023 по 16.03.2024; ТЗ потерпілої особи: «Opel Astra», рік випуску ЗНТ – 2003; номер кузова НОМЕР_5 ; реєстраційний номер – НОМЕР_4 ; дата настання події -25.02.2024; дата заяви – 08.05.2024. Винна особа – ОСОБА_1 . Підстави для регресу – так. Підстави для визначення розміру збитку – ремонтна калькуляція. Сума страхового відшкодування – 43 624,47 грн. Одержувач ОСОБА_4 . (а.с.7).
За даними розрахунку страхового відшкодування, наданого НАСК «ОРАНТА», сума страхового відшкодування визначена у розмірі 43624,47 грн. (а.с.8).
У копії страхового акта № ОЦВ - ЗГ-24-06-3493/ від 09.08.2024 затвердженого директором з врегулювання збитків НАСК «ОРАНТА» Шевченко В.В., Житомирська обласна дирекція НАСК «ОРАНТА», зазначено: Страхувальник – ОСОБА_2 ; договір страхування №213727310 від 16.03.2023; період страхування з 17.03.2023 по 16.03.2024; ТЗ потерпілої особи: «Opel Astra», рік випуску ЗНТ – 2003; номер кузова НОМЕР_5 ; реєстраційний номер – НОМЕР_4 ; дата настання події -25.02.2024; дата заяви – 08.05.2024. Винна особа – ОСОБА_1 . Підстави для регресу – так. Підстави для визначення розміру збитку – незалежна експертиза. Сума страхового відшкодування – 22558,63 грн. Одержувач ОСОБА_4 . (а.с.9).
Відповідно до копії розрахунку суми страхового відшкодування, наданого НАСК «ОРАНТА», сума страхового відшкодування визначена у розмірі 22558,63 грн. (а.с.10).
За даними копії регресної вимоги від 27.09.2024 №0690-05-18/578, яка адресована ОСОБА_1 , НАСК «ОРАНТА» просило сплатити суму в розмірі 66 183,31 грн., як відшкодування регресної заборгованості, яка була сплачена НАСК «ОРАНТА» власнику автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер – НОМЕР_4 . (а.с.12).
За змістом копії заяви від 03.03.2025, яка адресована Голові ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_1 просила надати їй дозвіл на розстрочку виплаченого страхового відшкодування на 10 місяців по 6 618,33 грн, щомісячно з березня 2025. Зобов`язалася повернути ПАТ «НАСК «ОРАНТА» суму збитків в розмірі 66 183,31 грн. у строк до 31 грудня 2025. (а.с.13).
Відповідно до копій платіжних інструкцій № 35569 від 02.07.2024, № 43648 від 09.08.2024 Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» перерахувала ОСОБА_4 суму коштів у розмірі 43 624,47 грн. та 22 558,63 грн. Призначення платежу – стр.відшк. ОСОБА_4 (3119723339) по Дог. №213727310 від 17.03.2023 без ПДВ. (а.с. 122-123).
За даними копії ремонтної калькуляції №3515 від 25.02.2024, наданої судовим експертом Демешок Вадимом Юрійовичем, щодо транспортного засобу марки ««Opel Astra G CARAVAN FRESH», код моделі «05 03 55», номер шасі – НОМЕР_5 ; реєстраційний номер – НОМЕР_4 , перша реєстрація – 22.08.2003, загальна сума вартості ремонту становить 284 798,35 грн. (а.с.124-125).
Відповідно до копії полісу № 213727310 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого – страховиком – ПАТ «НАСК «ОРАНТА»» підтверджується факт страхування транспортного засобу, марки «NISSAN QASHQAI», тип –В1, рік випуску 2008, VIN- НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_1 , страхувальник – ОСОБА_2 . Строк дії договору з 17.03.2023 по 16.03.2024 включно. Страхова сума: за шкоду заподіяну майну – 160 000, 00 грн; розмір франшизи – 0; страховий платіж – 912,00 грн. (а.с. 144). 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 за № 1909-IX в редакції від 01.01.2024, яка була чинною на дату виникнення спірних правовідносин, страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.Страховавиплата (страховевідшкодування) - грошовікошти, щовиплачуються страховиком у разінастання страхового випадкувідповідно до умов договору страхування та/абозаконодавства.
За змістом ч.5 ст. 89 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 за № 1909-IX об`єктом страхування можуть бути: 1) життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; 2) майно на праві володіння, користування і розпорядження майном та/або можливі збитки чи витрати; 3) відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Згідно п. 1 ч.1 ст. 92 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 за № 1909-IX в редакції від 01.01.2024, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.
Стаття 94 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 за № 1909-IX в редакції від 01.01.2024 передбачає, що страхова сума може бути встановлена за окремим об`єктом страхування, страховим випадком, групою страхових випадків, договором страхування в цілому.
Розмір страхової суми визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником або відповідно до законодавства під час укладення договору страхування або внесення змін до такого договору.
У договорі страхування в межах страхової суми можуть визначатися ліміти відповідальності страховика за окремим об`єктом страхування, страховим ризиком або страховим випадком, групою страхових ризиків та/або страхових випадків тощо.
При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах дійсної вартості майна за цінами і тарифами, що діють на день укладення договору страхування або внесення змін до такого договору, якщо інше не передбачено договором страхування або законом.
Договором страхування може передбачатися франшиза, яка може бути умовною та безумовною.
У разі зазначення в договорі страхування умовної франшизи страховик не відшкодовує частину збитку, яка не перевищує розмір франшизи, але відшкодовує збитки в повному обсязі, якщо збиток перевищує розмір франшизи.
У разі зазначення в договорі страхування безумовної франшизи страховик вираховує розмір франшизи при здійсненні страхової виплати за кожним страховим випадком.
Франшиза може встановлюватися у відсотках від страхової суми (страхової виплати), в абсолютному розмірі або в інших розрахункових одиницях, визначених договором страхування.
Вид та розмір франшизи зазначаються у договорі страхування.
Страхові виплати здійснюються у порядку, визначеному страховим продуктом та договором страхування, якщо інше не передбачено законодавством України.
Страхова виплата не може перевищувати розмір прямого збитку, заподіяного страхувальнику та/або іншій особі, передбаченій договором страхування. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі якщо страхова сума становить певну частку дійсної вартості застрахованого об`єкта страхування, страхова виплата виплачується у такій самій частці дійсної вартості застрахованого об`єкта страхування, якщо інше не передбачено умовами договору страхування.
Якщо майно застраховано у кількох страховиків і загальна страхова сума перевищує дійсну вартість майна, страхова виплата, що виплачується всіма страховиками, не може перевищувати дійсну вартість майна. При цьому кожний страховик здійснює виплату пропорційно до розміру страхової суми за укладеним ним договором страхування.
Відповідно до ч.1 ст. 97 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 за № 1909-IX в редакції від 01.01.2024, договір страхування укладається виключно в письмовій формі з дотриманням вимог Цивільного кодексу України, встановлених до письмової форми правочину, та оформляється у паперовій формі або у формі електронного документа, створенного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", або в порядку, передбаченомузаконодавством про електроннукомерцію.
Відповідно до ч.1-4 ст. 102 Закону України «Про страхування» від 118.11.2021 за № 1909-IX договором страхування визначається перелік документів, що підтверджують факт та обставини настання страхового випадку і розмір заподіяної шкоди (збитку), а також форма, спосіб та порядок подання таких документів, якщо інше не передбачено законодавством України.
Обов`язок підтвердження факту настання події, яка може бути визнана страховим випадком за договором страхування, покладається на страхувальника або іншу особу, визначену договором страхування.
У разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим.
Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).
У разі визнання випадку страховим страховик здійснює страхову виплату страхувальнику (іншій особі, визначеній договором страхування або законодавством) відповідно до умов договору страхування або законодавства.
Згідно ст. 108 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 за № 1909-IX страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
За змістом ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч.1 ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції станом на 01.01.2024, яка була чинною станом на 25.02.2024 - дату виникнення спірних правовідносин,
Відповідності до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. 
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу ст.5 «Про обов`язкове страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Згідно зі статтею 6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страховоїсуми та в разі, якщоподія, внаслідокякоїзавданошкоди, буде кваліфікована як страховийвипадок.
У своєму рішенні № 6-954цс16 від 26.10.2016 Верховний суд України дійшов висновку, що факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконаннямцими особами обов`язків за договором, згідно до положень ЦК України породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.
У постановіВеликоїПалати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, якою Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 у справі № 6-2587цс15. Велика Палата Верховного Суду окремо наголосила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (п. 57 постанови).
Згідно із ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуваннінорми права до спірнихправовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 8 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Судом встановлено, що 25.02.2024 о 04 -27 год, у м. Житомирі по вул.. Леха Качинського, 6, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи прав керування таким транспортним засобом. Крім того, 25.02.2024 о 04-27 год, у м. Житомирі по вул. Леха Качинського, 6, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не вибрала безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з припаркованим автомобілем та жерстяною покрівлею підвального приміщення. В результаті порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3 б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Це підтверджується копією постанови судді Богунського районного суду м. Житомира Панченко Г.В. від 23.04.2024, справа № 295/3376/24, провадження № 3/295/1239/24. (а.с. 3-4).
На момент ДТП – 25.02.2024, на транспортний засіб «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 був чинний поліс №213727310 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхувальником цього транспортного засобу була ОСОБА_2 . Страховиком – ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, була передбачена у розмірі 160 000,00 грн. (а.с. 144).
Власником пошкодженого, внаслідок скоєного ОСОБА_1 ДТП, транспортного засобу марки «Opel», модель – Astra», тип – загальний легковий хетчбек -В, 2003 року випуску, реєстраційний номер – НОМЕР_4 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , колір – СИНІЙ, 1995 року випуску, є ОСОБА_4 . Автомобіль на праві власності зареєстрований за ОСОБА_4 01.02.2019. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. (а.с.6)
За фактом ДТП ОСОБА_4 08.05.2024 звернувся із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування за договором обов`язкового (добровільного) страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - НАСК «ОРАНТА». Це повідомлення було отримано Житомирською обласною дирекцією НАСК «ОРАНТА» 29.05.2024, вхідний номер – 504. (а.с.5).
Вартість ремонту транспортного засобу марки ««Opel Astra G CARAVAN FRESH», код моделі «05 03 55», номер шасі – НОМЕР_5 ; реєстраційний номер – НОМЕР_4 , перша реєстрація – 22.08.2003, становить 284 798,35 грн, що підтверджується копією ремонтної калькуляції №3515 від 25.02.2024, наданої судовим експертом Демешок Вадимом Юрійовичем. (а.с. 124-125). 
ПАТ НАСК «ОРАНТА» здійснило розрахунок страхового відшкодування та затвердило страховий акт №ОЦВ -24 -06-3493/1 від 02.07.2024 щодо транспортного засобу ««Opel Astra» реєстраційний номер – НОМЕР_4 , відповідно до якого визначено суму страхового відшкодування у розмірі – 43 624,47 грн. (а.с.7-8).
ПАТ НАСК «ОРАНТА» здійснило розрахунок страхового відшкодування та затвердило страховий акт №ОЦВ –ЗГ-24 -06-3493/2 від 09.08.2024 щодо транспортного засобу ««Opel Astra» реєстраційний номер – НОМЕР_4 , відповідно до якого визначено суму страхового відшкодування у розмірі – 22 558,63 грн. (а.с.9-10).
ПАТ НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 за договором №213727310 від 17.03.2023 без ПДВ у розмірі 43 624, 47 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №35569 від 02.07.2024, також було здійснено виплату у розмірі 22 558, 63 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №43648 від 09.08.2024. (а.с. 122-123). 
27.09.2024 ПАТ НАСК «ОРАНТА» звернулася із листом № 0690-05-18/578 до ОСОБА_1 із регресною вимогою про сплату суми в розмірі 66 183,31 грн, які страхова виплатила власнику транспортного засобу «Opel Astra» реєстраційний номер – НОМЕР_4 . (а.с. 12).
03.05.2025 ОСОБА_1 звернулася до ПАТ НАСК «ОРАНТА» із заявою у якій просила, у відповідь на регресну вимогу від 27.09.2024 № 0690-05-18/578, надати їй розстрочку виплаченого страхового відшкодування на 10 місяців по 6 618,33 грн, щомісячно починаючи з березня 2025. Зобов`язалася повернути ПАТ «НАСК «ОРАНТА» суму збитків в розмірі 66 183,31 грн в строк до 31.12.2025. (а.с.13).
Відповідач сплатила на користь позивача, у добровільному порядку, суму коштів у розмірі 6616,33 грн. Зазначеної обставини відповідач не заперечувала.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 за №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За змістом ч.1 ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 за №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням, транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до п.п «б» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 за №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.
Нормами п.1.4, 1.6, ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Фактична передача власником транспортного засобу іншій особі навіть із порушенням публічно-правових норм, зокрема, особі, яка не має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тим не менше породжує правомірне володіння, з огляду на наявність волі власника транспортного засобу. У такому випадку має місце неправомірна експлуатація особою транспортного засобу, що не є тотожним неправомірному володінню особою транспортним засобом, а тому у розумінні пункту 1.6 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа не може вважатися такою, відповідальність якої не застрахована.
Враховуючи наведене, у випадку заподіяння шкоди третім особам під час ДТП особою, яка правомірно володіє забезпеченим транспортним засобом, проте не має посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, такий випадок є страховим і, як наслідок, у страховика виникає обов`язок здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.
При цьому, права страховика у такому випадку захищені підпунктом «б» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.
При визначенні наявності підстав для здійснення страховою компанією відшкодування у разі настання страхового випадку, визначальним є настання події, яка є страховим випадком. Під правомірним володінням транспортним засобом для цілей страхуванням потрібно розуміти таке володіння, яке виникло з волі власника, або іншої уповноваженої особи в результаті передачі у фактичне володіння та/або управління транспортним засобом. Передача транспортного засобу в управління особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (що суперечить Правилам дорожнього руху України), є порушенням публічного права, що не впливають на оцінку події ДТП як страхового випадку. Такий висновок мітиться у постанові Верховного Суду у справі № 733/1046/21 від 16.08.2023. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08.11.2021 у справі № 610/2229/18.
Верховний Суд у справі № 646/989/18 від 07.07.2021 зазначив, що зі змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Причетність відповідача до ДТП, у наслідок якої було пошкоджено транспортний засіб «Opel Astra», реєстраційний номер – НОМЕР_4 , підтверджено відповідною постановою Богунського районного суду м. Житомир від 23.04.2024 у справі № 295/3376/24. Цією ж постановою підтверджено і факт керування відповідачем транспортним засобом без посвідчення водія.
Позивачу, як страховику, перейшло право вимоги до відповідача у деліктному зобов`язанні у межах виплачених потерпілому (власнику транспортного засобу «Opel Astra», реєстраційний номер – НОМЕР_4 ) страхового відшкодування, оскільки відповідач, керував застрахованим транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідачем не надано жодних доказів на спростування розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер – НОМЕР_4 , також не надано інший розрахунок розміру шкоди, як і доказів, які б спростовували дослідження та визначення пошкоджень транспортного засобу. Клопотань про призначення експертиз сторона відповідача не заявляла.
Щодо неналежного представництва сторони позивача, суд зазначає.
Нормами ст.131-2 Конституції України встановлено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
Положеннями частини четвертої наведеної статті встановлено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Відповідно до ч.3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Згідно ч.1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.
За змістом ч.3 ст. 62 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Вимогами ч.7 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Згідно п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
За змістом п.1 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.
При зверненні до суду, до позовної заяви були додані: копія наказу №2622-к від 13.10.2025 «Про прийняття ОСОБА_5 », копію посадової інструкції начальника відділу правового та кадрового забезпечення Житомирської дирекції НАСК «ОРАНТА», копію електронної довіреності виданої ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на ОСОБА_5 (а.с.14-18).
Так, згідно копії електронної довіреності виданої головою правління ПАТ «Національна страхова компанія «ОРАНТА» від 19.08.2025 за № 08-03-05/603, цією довіреністю уповноважує начальника відділу правового та кадрового забезпечення Житомирської обласної дирекції НАСК «ОРАНТА» Сапінського Олександра Павловича представляти інтереси компанії перед фізичними особами, на підприємствах, в установах та організаціях усіх форм власності, в органах державної влади, в місцевих судах, апеляційних судах, Верховному Суді щодо врегулювання спорів, пов`язаних з діяльністю компанії, а також на інших підприємствах, в установах та організаціях, зокрема, в судах щодо врегулювання спорів, пов`язаних з діяльністю компанії. Представнику передаються усі права, що надаються позивачу, відповідачу та третій особі, зокрема, але не обмежуючись, правами: подачі та підписання позовних заяв; повної або часткової відмови від позовних вимог на суму, що не перевищує 50 000,00 гривень; зміну предмету позовних вимог; зміни підстав та предмету позову; визнання позову і укладення мирової угоди на суму, що не перевищує 50 000,00 гривень. Цією довіреністю представник також уповноважується від імені Компанії надавати і отримувати документи, завіряти копії документів Компанії, давати пояснення, вносити заяви і клопотання, підписувати претензії, регресні вимоги та інші документи і здійснювати будь-які інші дії, необхідні для реалізації повноважень, наданих цією довіреністю. Довіреність видана строком на один рік без права передоручення. (а.с.18).
За даними копії наказу №2622-к від 13.10.2015 «Про прийняття Сапінського О.П.» виданого головою правління Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», прийнято ОСОБА_5 на посаду начальника відділу правового та кадрового забезпечення Житомирської обласної дирекції головного офісу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з 15 жовтня 2015 з посадовим окладом згідно зі штатним розписом та строком випробування три місяці. (а.с.14).
Відповідно до п. 2.7.1, 2.7.2 посадової інструкції начальника відділу правового та кадрового забезпечення Житомирської дирекції НАСК «ОРАНТА», затвердженої директором Житомирської дирекції НАСК «ОРАНТА» від 28.02.2020, начальник Відділу уповноважений діяти від імені компанії відповідно до трудового договору (само представництво юридичної особи) в судах усіх інстанцій в межах наступних повноважень: надається право представляти компанію перед фізичними особами, на підприємствах, в установах та організаціях, зокрема, в місцевих судах, апеляційних судах, Верховному суді щодо врегулювання спорів пов`язаних з діяльністю компанії, а також на підприємствах, в установах та організаціях, зокрема, в інших судах щодо врегулювання спорів, пов`язаних з діяльністю компанії. Начальнику Відділу передаються усі права, що надаються заявнику, позивачу, відповідачу та третій особі, зокрема, але не обмежуючись, правами: подачі та підписання позовних заяв; повної або часткової відмови від позовних вимог на суму, що не перевищує 25 000,00 гривень; зміна розміру позовних вимог; зміна підстав та предмету позову; визнання позову і укладення мирової угоди на суму, що не перевищує 25 000,00 гривень; оскарження рішення суду; подачі виконавчого листа до стягнення, одержання присудженого майна або грошей тощо. (а.с. 15-17). 
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 08.06.2022 у справі № 303/4297/20 зазначила, що згідно з пояснювальною запискою до законопроєкту № 2261 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення в суді» від 15 жовтня 2019 року, який 18 грудня 2019 року ухвалили як Закон № 390-IX, право юридичної особи на особисте представництво у судах штатними працівниками скасувала реформа трьох процесуальних законів 2017 року, що негативно вплинуло на можливість юридичної особи здійснювати самопредставництво. Крім того, у кримінальному процесі зберіглася можливість реалізації права на самопредставництво юридичної особи її працівником (частина друга статті 58 Кримінального процесуального кодексу України). Тому, ухвалюючи Закон № 390-IX, парламент поширив інститут самопредставництва юридичної особи в суді не тільки на її керівника або члена виконавчого органу, як це було, починаючи з 15 грудня 2017 року, але й на будь-яку іншу особу, уповноважену на це за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом).
Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві – також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності – також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/16580/23 від 20.11.2024, зазначила, що у разі, якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Реєстру, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є). Отже, за наявності інформації щодо такої особи в Реєстрі, у разі подання її суду, відсутності стосовно цього спору, про який повідомлено суду, підстави додатково підтверджувати ці повноваження документами, які за своїм змістом є тими, що визначені частиною третьою статті 56 ГПК України, - статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) - відсутні, оскільки суд може покладатись на відомості з Реєстру як на достовірні.
На думку суду, в матеріалах справи міститься належне та достатнє підтвердження наявності у представника ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_5 , повноважень вчиняти дії від імені ПАТ «НАСК «ОРАНТА», у тому числі звертатися до суду із позовом на засадах самопредставництва.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача,з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд уважає, що позов потрібно задовольнити повністю. 
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3028,00 грн. 
На підставі ст. 1, 89, 94, 97, 102, 108 Закону України «Про страхування», ст.ст. 22, 993, 1166, 1172, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ч.ч.5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 137,141, 211, 263-265, 274-279, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна Страхова компанія «ОРАНТА» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 59 564,77 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят чотири гривні сімдесят сім копійок). 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна Страхова компанія «ОРАНТА», судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).
Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення. 
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засіданнячи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення – якщо така адреса відсутня.
Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.
Позивач: Публічне акціонерне товариство «Національна Страхова компанія «ОРАНТА», адреса: 02081, м. Київ, вул.. Здолбунівська, буд.7-д,код ЄДРПОУ 00034186, інші дані про особу суду не відомі.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків – НОМЕР_7 , інші дані про особу суду не відомі.

Суддя Н.П. Побережна