УХВАЛА

29 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 542/476/24
провадження № 51-4839 ск 25
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 травня 2025 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 2 жовтня 2025 року,
установила:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши подану скаргу на відповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано п. 4 ч. 2 цієї норми процесуального права.
Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, адже в силу ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм права, під час перегляду не досліджує доказів, не вирішує питання про їх достовірність, не ревізує повноти розгляду та висновків щодо фактичних обставин кримінального провадження, натомість виходить із фактів, установлених судами попередній інстанцій, уповноважений скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу. 
Окреслене при зверненні до Верховного Суду було залишено поза увагою.
За змістом касаційної скарги у ній захисник просить на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК скасувати вирок й ухвалу стосовно засудженого за ч. 3 ст. 152 Кримінального кодексу України ОСОБА_5 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
Однак, не погоджуючись із висновками суду першої інстанції скаржник не наводить доводів, які би свідчили про допущення під час здійснення провадження таких порушень норм права, котрі в розумінні ст. 412 КПК є істотними і зумовлюють обов`язкове скасування вироку. Крім того, замість обґрунтування в аспекті статей 84-86, 94, 374 указаного Кодексу з урахуванням установлених у справі фактів, позиція захисника зводиться до цитування окремих статей і тверджень про неналежну оцінку доказів. Автор скарги також ставить під сумнів достовірність окремих показань, акцентує на неповноті розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що не належить до предмета перевірки за касаційною процедурою згідно зі ст. 433 КПК. Таких підстав для скасування судового рішення законодавець не передбачив у ст. 438 указаного Кодексу. Разом із цим у скарзі міститься посилання на статті 409, 411 КПК, положення яких не стосуються касаційного провадження.
Попри те, що вирок переглядався в апеляційному порядку в касаційній скарзі не викладено обґрунтування незаконності ухвали з огляду на статті 404, 405, 412, 415, 419 КПК. Захисник не зазначив у чому полягає недодержання судом апеляційної інстанції норм права при здійсненні провадження в конкретній справі; яких саме доводів сторони захисту не було розглянуто і залишено без відповіді. 
Отже, у поданій скарзі не обґрунтовано заявленої вимоги про скасування судових рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Допущені недоліки оформлення скарги перешкоджають відкриттю касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 травня 2025 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 2 жовтня 2025 року залишити безруху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3