ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 р.	Справа № 520/19647/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,
за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Вінницької митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Садова М.І., повний текст складено 21.10.25 року по справі № 520/19647/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛИ-ТРЕЙД" 
до  Вінницької митниці   
про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:
ТОВ "ПОЛИ-ТРЕЙД" звернулося до суду з позовом до Вінницької митниці , в якому просить (з урахуванням уточнених вимог): - визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів UA401000/2025/000127/2 від 05.05.2025; - визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2025/000373 від 05.05.2025; - вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛИ-ТРЕЙД" задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів від 05 травня 2025 року № UA401000/2025/000127/2. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛИ-ТРЕЙД" судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Вінницька митниця, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подала апеляційну скаргу , вважає дане рішення таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує , що в даному випадку, до митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані документи, реквізити яких зазначені в гр.44 поданої МД. За результатами виконання митних формальностей за МД встановлено, що надані документи, що відповідно до ч.2 ст.53 МКУ підтверджують заявлену митну вартість товарів, містять розбіжності. Враховуючи вищезазначене та положення ч.2 ст.53 МКУ, декларанту було направлені електронні повідомлення щодо витребування додаткових документів. На вимогу митного органу для підтвердження митної вартості декларантом додатково надано прайс-лист від 24.03.2025, який є перепискою з електронної пошти та є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо «Олександру» та не відображає “дійсну вартість” у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. Враховуючи вищевикладене, положення ч.6 ст.54МКУ та те, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості містять розбіжності, а також положення договору № 1-23/06/2023 від 23.06.2023 та невідповідність таким положенням заявленої митної вартості товару, митну вартість товару не можна було визначити за ціною договору, тому необхідно було здійснити її коригування. Митна вартість була визначена за резервним методом згідно ст.64 МКУ. Джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 11.03.2025 № UA209190/2025/ 006292, за якою оформлено схожий товар за основним методом: «1.Пробки корончасті з недорогоцінних металів - кроненкорки з літографією CB BEER NO PILSNER-1368500шт. Всього 1368500шт кроненкорків. Призначені для закупорювання пляшок в пиво-безалкогольній промисловості.», рівень митної вартостві складає 3,79 Євро за кг. Вважає , що під час винесення даного рішення про коригування митної вартості у митниці були усі законні підстави для виникнення обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості у вищенаведеному випадку. Посилається на постанови Верховного Суду від 30.06.2015 №21-591а15, від 15.05.2018 у справі №809/1260/17, від 04 серпня 2021 року у справі № 520/3421/19, від 04 серпня 2021 року у справі № 520/4787/19, від 06 листопада 2019 року у справі №804/5959/16. Вважає , що митниця діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття правомірного рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням інших визначених законодавством принципів, строків, та урахуванням прав суб`єкта ЗЕД. Судом першої інстанції вказаним обставинам надано не правильну правову оцінку. З огляду на це, вважаємо, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 року по даній справі є помилковим, незаконним та необґрунтованим. Просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 року та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ «Поли трейд» в задоволенні позовних вимог.
ТОВ "ПОЛИ-ТРЕЙД" подало до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, зміст апеляційної скарги не відповідає вимогам, встановленим ст. 296 КАС України (судом першої інстанції надано належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам та в повній мірі досліджено обставини справи, а тому міркування Апелянта про порушення норм матеріального та процесуального права не відповідає об`єктивній дійсності, технічний перелік статей МК України не є належним обґрунтуванням неправильності застосування норм матеріального права). Вважає , що при винесенні Відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів UA401000/2025/000127/2 від 05.05.2025 року невірно застосовано резервний метод згідно ст. 64 МКУ. Позивач надав до митного оформлення разом з МД № 25UA401020019453U8 від 05.05.2025 всі основні документи, які підтверджують митну вартість товару, а також більшість документів, які Відповідач витребував повторно, що свідчить про поверхневе ознайомлення останнім з наданими до митного оформлення документами. Вважає , що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 року № 520/19647/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки є законним і обгрунтованим, на підставі того, що під час його ухвалення судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи, а також судом першої інстанції вірно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, відтак відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 року № 520/19647/25 – без змін.
Сторони належним чином повідомленні про час та дату судового засідання.
Представник відповідача підтримав вимоги та обґрунтування апеляційної скарги , наполягав на її задоволенні.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої заперечення проти задоволення апеляційної скарги. 
Колегія суддів, вислухавши суддю – доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що товариство з обмеженою відповідальністю “ПОЛИ-ТРЕЙД” надало для митного оформлення митну декларацію (надалі – МД) № 25UA401020019453U8 від 05.05.2025 з метою ввезення в Україну пробки з недорогоцінних металів, пробки корончасті для пляшок “CROWN OBOLON UKRAINE”. Митна вартість товару була визначена у розмірі 2944891,58 грн.
Разом із митною декларацією декларант надав до Вінницької митниці документи для підтвердження митної вартості товару і обрав метод її визначення (основний метод – за ціною, визначеною у договорі).
Для митного оформлення товару і підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав відповідачу повний пакет документів та інформації, передбачений ст. 53 Митного кодексу України (надалі – МК України), а саме: - рахунок-фактура (інвойс) Т05128 від 29.04.2025; - автотранспортна накладна 020815 від 29.04.2025; - сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 А1504725 від 29.04.2025; - статус особи, яка подає митну декларацію; - банківський платіжний документ, що стосується товару 851 від 10.04.2025; - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 60187 від 29.04.2025; - документ що підтверджує вартість перевезення товару 9436 від 29.04.2025; - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 01.10.2024; - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 01.01.2025; - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу 1-23/06/2023 від 23.06.2023; - договір про надання послуг митного брокера 29052018/26 від 29.05.2018; - технічна інформація від 29.04.2025; - копія митної декларації країни відправлення 25GREX4006010994B8 від 29.04.2025.
Після подання МД та аналізу наданих документів та інформації відповідач розпочав процедуру консультацій із декларантом про витребування додаткових документів, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 МКУ та документи, що підтверджують числове значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Також декларанту було надіслано повідомлення про надання додаткових документів, а саме: Також декларанту було надіслано повідомлення про надання додаткових документів, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги виробника; 3) специфікації виробника товару; 4) прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 6) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи за власним бажанням декларанта.
Позивачем було надано додатково прайс-лист від 24.03.2025, а також додатково надано лист з роз`ясненням різниці суми в інвойсі та фактично сплаченої суми. Листом № 1 від 05.05.2025 повідомлено, що надати додаткові документи не має можливості та попросив видати рішення щодо вартості товару.
За результатами проведеного контролю визначення митної вартості відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2025/000127/2 від 05.05.2025. Згідно з цим рішенням (графа 31) відповідач здійснив митну оцінку товару за 6-м (резервним) методом визначення митної вартості. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала ЕМД від 11.03.2025 № UA209190/2025/006292, за якою оформлено схожий товар за основним методом “пробки корончаті з недорогоцінних металів-кроненкорки з літографією CB BEER NO PILSNER – 1368500 шт. Всього 1368500 шт. Призначені для закупорювання пляшок в пиво-безалкогольній промисловості” рівень митної вартості складає 3,79 євро за 1 кг.
Відповідач видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2025/000373 від 05.05.2025. Цю відмову було обґрунтовано неможливістю здійснення митного оформлення товарів, у зв`язку з тим, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару та необхідністю подання нової МД із врахуванням рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2025/00126/2 від 05.05.2025. номер Рішення був зазначений невірно та скоригований на UA401000/2025/000127/2 від 05.05.2025.
З урахуванням коригувань, визначених у рішенні № UA401000/2025/000127/2 від 05.05.2025, позивач подав скориговану МД № 25UA401020019550U8 від 05.05.2025, на підставі якої товар було випущено до вільного обігу на території України.
Позивач не погоджується з висновками відповідача, вважає прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2025/000127/2 від 05.05.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2025/000373 від 05.05.2025, такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, що призвело до збільшення розміру митних платежів на 187169,30 грн, у зв`язку із чим просить їх скасувати та з метою захисту свої порушених прав звернувся до суду із відповідним адміністративним позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що твердження відповідача про розбіжності є необґрунтованим, оскільки всі числові значення митної вартості були підтверджені, і підстав для застосування резервного методу не було. Провівши аналіз поданих доказів, як окремо кожен так і в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до переконання про те, що жодних розбіжностей, наявності ознак підробки або не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари не встановлено, адже усі дії щодо ціни та подальшої її зміни підтверджено як самим контрактом, так і додатковими інвойсом. Дії сторін з цього питання були послідовним, жодних ознак які б свідчили про їх невідповідність між собою не установлено. Відповідачем не підтверджено належними доводами неправильність визначення митної вартості позивачем за основним методом та таке відповідачем не спростовано, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).
Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частині 1 статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).
Згідно з ч. ч. 4, 5, п. 5 ст.10 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).
Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеного в даній нормі.
Відповідно до частин першої - третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з частинами шостою та сьомою вказаної статті МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Положеннями частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
За приписами частини восьмої статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 19 лютого 2019 року у справі № 804/1316/16, від 12 березня 2019 року у справі № 826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі № 540/2605/18, від 06 травня 2020 року у справі № 140/1713/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі № 804/14964/15) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковим, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти подальших дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість (постанова Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі № 480/4423/18).
Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Аналогічне правозастосування викладене у постанові Верховного суду від 08 серпня 2025 року у справі № 460/164/24.
Колегія суддів зазначає, що можливість надання декларантом додаткових документів на підтвердження правомірності визначення митної вартості товарів за першим методом прямо залежить від чіткого визначення Митницею конкретних обставин, які викликали у неї сумніви у достовірності задекларованої митної вартості, а тому недотримання цих умов свідчить про порушення ним критеріїв правомірності рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, які закріплені у частині другій статті 2 КАС України.
Аналогічне правозастосування викладене у постановах від 25 лютого 2020 року у справі № 260/718/19, від 08 лютого 2020 року у справі № 825/648/17 та ін.
Також, колегія суддів звертає увагу , що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 598).
Відповідно до абзаців 4 та 5 правил заповнення графи 33 визначено, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Тобто, вимоги вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів. 
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічне правозастосування викладене у постановах від 25 лютого 2020 року у справі №260/718/19, від 08 лютого 2020 року у справі №825/648/17, від 26.05.2022 у справі №560/355/19, від 17.01.2022 р. у справі № 520/2000/19.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у деклараціях митної вартості зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за резервним методами.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 20.06.2023 р. у справі № 1.380.2019.006247.
Колегія суддів зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року по справі № 815/5791/17.
З матеріалів справи встановлено , що ТОВ «ПОЛИ-ТРЕЙД» укладено договір поставки з нерезидентом компанією ASTIR Vitogiannis Bros SingleMember SA (Греція) № 1-23/06/2023 від 23.06.2023 р. 
Відповідно ст. 2 Договору при замовленні товару його асортимент, кількість та ціни вказуються в інвойс, який є невід`ємною частиною цього Договору. 
Відповідно п. 5.1. Договору оплата здійснюється на умовах передплати. 
04.04.2025 року від Постачальника було отримано проформу-інвойс № 00632 на придбання пробки з недорогоцінних металів, пробки корончасті для пляшок CROWN OBOLON UKRAINE, у кількості 10400,00 шт. на суму 59 280,00 євро.
ТОВ «ПОЛИ-ТРЕЙД» платіжною інструкцією № 851 від 10.04.2025 року сплатило 58909,50 євро. Сума оплати обґрунтована тим, що при попередній поставці товару оплата була проведена по проформі-інвойс № 00445 від 17.10.2024 в сумі 9 120,00 євро. При цьому Постачальником було завантажено товар не в повному обсязі, внаслідок чого виникла передплата в сумі 370,50 євро. При оплаті поточної поставки була врахована передплата та здійснений платіж у розмірі 58909,50 євро.
Відповідно до Інвойсу № 05128 від 29.04.2025 ТОВ «ПОЛИ-ТРЕЙД» придбаває пробки з недорогоцінних металів, пробки корончасті для пляшок CROWN OBOLON UKRAINE, у кількості 10506,00 шт., загальною вартістю 59 884,20 євро. Ціна товару, згідно з інвойсом та платіжними документами, визначена в євро за одиницю товару 1000 шт. Тобто було завантажено більшу кількість кроненкорку, ніж зазначено у проформіінвойс № 00632. У зв`язку з вищевикладеним виникла заборгованість за поставлений товар у розмірі 604,20 євро. 
Митна декларація № 25UA401020019550U8 подана з пакетом документів для митного оформлення товару. Митна вартість товару визначена за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції), відповідно до ст. 57 Митного кодексу України – виходячи із ціни поставки 59884,20 євро.
Разом з митною декларацією № 25UA401020019550U8 позивачем подано пакет документів, визначених в графі 44 митної декларації, а саме: 
1. за кодом «0325» - 00632 від 04.04.25 (проформа інвойс);
2. за кодом «0380» - T05128 від 29.04.25 (інвойс) ;
3. за кодом «0730» - 020815 від 29.04.25 (ЦМР);
4. за кодом «0954» - A1504725 від 29.04.25 (сертифікат Євро1);
5. за кодом «1001» - 2 (друга сторінка сертифікату Євро1);
6. за кодом «1300» - 25UA401020019453U8.001 від 05.05.25 (Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів);
7. за кодом «1501» - UA401000/2025/000126/2 від 05.05.25 (Рішення про коригування митної вартості товарів );
8. за кодом «1701» -25UA401020019453U8 від 05.05.25 (акт про проведення огляду товарів);
9. за кодом «1703» - UA401020/2025/000373 від 05.05.25 (картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів);
10. за кодом «3001» - 851 від 10.04.25 (Платіжна інструкція за товар в іноземній валюті);
11. за кодом «3004» - 60187 від 29.04.25 (рахунок від перевізника);
12. за кодом «3007» - 9436 від 29.04.25 ( ДОВІДКА ПРО ТРАНСПОРТНІ ВИТРАТИ);
13. за кодом «3014» - прайс від 09.12.2024 (ел. лист від постачальника з ціною);
14. за кодом «4103» - 1 від 01.10.2024 (ДОДАТКОВА УГОДА №1 до договору поставки 1-23/06/2023 від 23.06.2023);
15. за кодом «4103» - 2 від 01.01.2025 (ДОДАТКОВА УГОДА №2 до договору поставки 1-23/06/2023 від 23.06.2023);
16. за кодом «4104» - 1-23/06/2023 від 23.06.2023 (договір поставки між Астір та Поли-Трейд);
17. за кодом «4207»- 29052018/26 від 29.05.2018 (договір про надання послуг митного брокера);
18. за кодом «4301» - 1401-Т/22 від 28.10.2022 (договір про надання транспортноекспедиційних послуг між Поли-Трейд та Глобал Оушен Лінк);
19. за кодом «9000» - дістріб.угода від 24.10.2023 (лист-дозвіл на дистрибуцію ПолиТрейд від імені Астір);
20. за кодом «9000» - доручення від 05.05.2025 (доручення водію від Поли-Трейд проведення митного огляду товару);
21. за кодом «9000» - заява 1 від 05.05.25 (заява до митниці з проханням видати рішення щодо вартості товару);
22. за кодом «9000» - лист від 05.05.2025 (лист-пояснення від Поли-Трейд щодо виникнення заборгованісті у сумі 604,20 євро);
23. за кодом «9000» - тех.інформація від 29.04.2025 (креслення і розміри кронен корку);
24. за кодом «9610» - 25GREX4006010994B8 від 29.04.2025 (експортна декларація).
Після здійснення аналізу поданого пакету документів, від інспектора з митного оформлення на підставі ч. 3 ст. 53 МК України, було отримано електронне повідомлення щодо надання додаткових документів, а саме виписку з бухгалтерської документації, каталог виробника товару, специфікацію виробника товару, прейскуранти (прайс-листи виробника товару), висновки про якісні та кількісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, інші документи за власним бажанням декларанта. 
На даний запит ТОВ «ПОЛИ-ТРЕЙД» додатково надано прайс-лист у виді переписки від 24.03.2025 року та повідомлено про неможливість надання інших додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.
Вінницькою митницею 05 травня 2025 року винесено Рішення про коригування митної вартості № UA401000/2025/00127/2, відповідно до якого відповідачем застосовано резервний метод визначення митної вартості.
Відповідно до графи 33 Рішення № UA401000/2025/00127/2 зазначено , що за результатами виконання митних формальностей за МД встановлено, що надані документи, що відповідно до ч.2 ст.53 МКУ підтверджують заявлену митну вартість товарів, містять розбіжності, а саме: пунктом 5.1 наданого зовнішньоекономічного договору передбачено передплату за товар, при цьому загальна сума за наданим рахунком № T05128 – складає 59884,20 EUR, а в наданому банківському рахунку, що підтверджує оплату за товар сума складає - 58 909,50 EUR.
Щодо розбіжності вартості в рахунку-фактурі від 29.04.2025 № Т05128 та в наданій платіжній інструкції в іноземній валюті або банківських металах 851 від 10.04.2025, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається , що ТОВ «ПОЛИ-ТРЕЙД» були надані до митного органу документи та пояснення, в яких зазначено , що вказана різниця у сумі 974,70 євро виникла в результаті того, що при попередній поставці товару оплата була проведена по проформі-інвойс № 00445 від 17.10.2024 в сумі 9 120.00 євро. При цьому, Постачальником було завантажено товар не в повному обсязі, внаслідок чого виникла передплата в сумі 370,50 євро. Тому при оплаті проформи-інвойс від 04.04.2025 року була врахована ця передплата, але в результаті товару було відгружено в більшій кількості та на більшу суму. В результаті у ТОВ «ПОЛИ-ТРЕЙД» по договору поставки 1-23/06/2023 від 23.06.2023 р. залишилася заборгованість у сумі 604,20 євро, яка була сплачена платіжним дорученням 867 від 08.05.2025 року.
Усі документи проформа-інвойс, остаточний інвойс, рахунки за транспортування були надані митному органу, що дозволяло встановити причину розбіжності. Ціна товару підтверджена в євро за 1000 шт.
Тобто твердження митного органу про розбіжності спростовуються наданими товариством до митного органу документами , які підтверджують всі числові значення митної вартості .
Щодо цінової інформації відносно вартості товару, а саме того , що наданий до митного оформлення прайс-лист є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо ПП "НАЦІОНАЛЬНІ ТРАДИЦІЇ" та не відображає “дійсну вартість” у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року. 
Так, Верховним Судом зроблено висновок у постанові від 08.12.2022 року у справі № 420/2792/19, що прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. При цьому, прайс-лист є документом довільної форми й чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд; наявність же чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, лише сама по собі не може свідчити про заниження митної вартості товарів.
Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 р. у справі № 810/690/17 зазначив, що посилання контролюючого органу на те, що наданий прайс-лист не можна вважати ні прайс-листом, ні комерційною пропозицією, оскільки виданий особі, що жодним чином не фігурує ні в одному документі та відповідно до загальноприйнятої практики не містить відомостей, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки дата його складання, або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, суди також обґрунтовано не взяли до уваги з огляду на те, що по - перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по - друге, прайс-лис - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по - третє, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.
Верховний Суд у постанові від 02.06.2022 року у справі № 460/2674/20 щодо доводів митниці про те, що долучений декларантом документ прейскурант (прайс-лист) виробника товарів складений не для широкого кола осіб та не містить терміну дії, у зв`язку з чим витребував додаткові документи, зазначив, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, з оглядуна наступне: термін дії прайс-листа не є обов`язковим реквізитом такого виду документу, а тому може у ньому не зазначатися; продавець самостійно визначає ціни для своїх контрагентів, що є однією з базових основ забезпечення свободи підприємницької діяльності.
Також, Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 року справі № 810/690/17 вказав, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс - листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.
Таким чином, каталог, прайс-лист є додатковим документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 28.02.2024 року у справі № 815/1460/18.
З матеріалів справи вбачається , що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару.
Як убачається з оскаржуваного рішення, джерелом інформації для його прийняття стала наявна в митному органі цінова інформація з бази ЄАІС.
Як зазначено вище у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що такі не містять жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. 
Відповідачем вказано лише номери та дати митних декларацій, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача.
Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 р. по справі №815/1670/17.
Відповідачем під час розгляду справи також не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували подібність характеристик імпортованого позивачем транспортного засобу та транспортного засобу, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.
В матеріалах справи відсутні будь – які відомості чи пояснення митного органу щодо того, яка інформація була використана при коригуванні митної вартості.
Отже, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості порівняння всіх впливаючих на ціну характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Колегія суддів зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Аналогічне правозастосування викладене у постановах Верховного суду від 07 травня 2025 року у справі №560/1787/23 та від 23 квітня 2025 року у справі № 160/12189/24.
Відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом.
Враховуючи вищенаведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що приймаючи спірне рішення про коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів за другорядним методом (резервний), митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, що є порушенням вимог Митного кодексу України.
Колегія суддів зазначає , що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Відповідно, застосування митним органом другорядних методів - за ціною договору щодо ідентичних товарів та резервного методу визначення митної вартості, а також розрахунок скоригованої митної вартості є необґрунтованим.
Крім того, наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що ідентичний чи подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.
При цьому, наявність у вказані системі інформації про те, що подібний чи ідентичний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічні висновки містять постанова Верховного Суду від 27.02.2025 по справі №300/784/24, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку митний орган не довів наявність таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із врахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів від 05 травня 2025 року № UA401000/2025/000127/2 є необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та не узгоджуються із правовим регулюванням спірних правовідносин, позицію щодо чого неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема й у постановах, згаданих вище.
Фактично доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, відповідачами не зазначено. Відповідачем наводяться доводи, аналогічні тим, які містяться у відзиві на позовну заву та були предметом розгляду судом першої інстанції інстанцій та спростовані ним.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на висновки Верховного Суду, зазначені в апеляційній скарзі з підстав того, що по-перше, оцінка допустимості та належності доказів є виключною компетенцією суду, який розглядає по суті, а по-друге, колегія суддів враховує приписи ч.5 ст. 242 КАС України, а також правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, відповідно до якої під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, врахуванню в межах даної справи підлягають наведені вище саме судом апеляційної інстанції правові позиції Верховного Суду.
Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 по справі № 520/19647/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий   І.М. Ральченко   	
Повний текст постанови складено 28.01.2026 року