Справа № 212/14205/25 
2/212/1619/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2026 року місто Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Ваврушак Н.М., за участі секретаря судового засідання Яненко О.Ю. розглянувши у судовому засіданні у залі суду міста Кривого Рогу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві,-
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі - ПАТ "Суха Балка", відповідач, підприємство) про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві внаслідок нещасного випадку.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його син ОСОБА_2 , 1977 року народження працював прохідником на підприємстві відповідача. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві. 
Під час проведення спеціального розслідування компетентною комісією встановлено, що згідно письмового наряду начальника дільниці ОСОБА_3 виданого через гірничого майстра ОСОБА_4 на 1-у зміну (З 23-00 годин 19.09.2000 до 06-00 20.09.2000 року) прохіднику ОСОБА_2 відбурити штрек розвідувальний горизонту 975 метра 56-68 осі та очистити орт 68 осі, а також за усною вказівкою ОСОБА_3 . ОСОБА_2 повинен був оглянути місце збивання штрека з рудозвалищним повсталим (РЗ-1) 60 осі і розбурити його штреком. Наряд на виробництво робіт в зміні затвердив головний інженер шахти ОСОБА_5 . Гірничий майстер ОСОБА_4 спустившись до шахти кліткою на горизонт 910 метрів, зайшов в склад вибузових матеріалів і перевірив журнал реєстрації відмов, направився оглядати робочі місця: орт 38 осі горизонту 910 метрів блоку 34-40, вентиляційну ходову повсталий 40 осі горизонту 945 м блоку 34-40, штрек ходової 56-66 осі горизонту 945 м.Потім спустився по ходовому повсталому 54 осі на горизонт 975 м в штрек розвідувальний 56-66 осі. ОСОБА_4 пройшов по штреку, освітив його до кінцевого блочка за допомогою головного світильника, не виявив прохідника ОСОБА_1 , вирішив, що він ще не прибув на робоче місце, направився на орт 50 осі горизонту 75 м блока 40-50 до прохідника ОСОБА_6 , який повідомив,що бачив ОСОБА_2 після спуску до шахти. О 03-45 ОСОБА_4 по ходовому повсталому 54 осі з горизонту 985 метра піднявся на горизонт 975 метра і пішов в трек до робочого місця ОСОБА_2 . В штреці не доходячи до 4,5 метра до збивання з рудозвалищним повсталим 60 осі, ОСОБА_4 на підошві вироботки шматка гірничої маси виявив ОСОБА_2 без ознак життя. ОСОБА_4 повідомив по телефону диспетчеру про те, що сталося і сумісно з машиністом електровозу ОСОБА_7 який прибув на орт 54 осі, піднявся в штрек для звільнення ОСОБА_2 з під шматків гірничої маси. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за допомогою лому, який був вилучений з-під шматків гірничої маси, намагалися звільнити ОСОБА_1 . Не звільнивши погукали на допомогу прохідника ОСОБА_8 та підривника ОСОБА_9 , які за допомогою оборочного лому та бурової сталі підняли шматок породи, звільнивши ОСОБА_2 від гірничої маси, після чого спустили його з горизонту 975 метра на горизонт 985 м по ходовому повсталому 54 осі, доставили його до ствола і видали його на поверхню, де бригада швидкої допомоги, яка прибула на місце констатувала смерть ОСОБА_1 .
Вина відповідача доведена Актом спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5, а також Актом №34 про нещасний випадок форми Н-1, в яких зазначено, що причиною смерті ОСОБА_1 стало обвалення породи грунту, яким був смертельно травмований ОСОБА_1 , причиною нещасного випадку є незадовільний технічний стан виробничих об`єктів (бурової виробки), виробництво робіт у вироботці не приведено до безпечного стану, порушення виробничої та технологічної дисципліни.
У зв`язку зі смертю сина позивач відчуває моральні страждання, оскільки пережив сильний стрес та душевні страждання, оскільки після його загибелі не тільки він з дружиною залишилися без сина, а і без батька залишалася його маленька онука ОСОБА_10 , 1999 р.н. А тому йому, як єдиному чоловіку в сім`ї, прийшлося докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя дружини і онуки, при тому що він вже на той момент був інвалідом 2 групи. Вважає, що і до цього часу не може опанувати свій емоційний стан, важко переживає втрату, відчуває скорботу та відчай, горює. Оскільки смерть ОСОБА_2 сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, вважає, що саме на відповідача покладено обов`язок відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду.
На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 584 000,00 гривень.
Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Не погодившись із позовними вимогами, представник відповідача ПАТ "Суха Балка" надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, загиблий мав стаж роботи на підприємстві відповідача та займав посаду прохідника, проходив передбачені законодавством з охорони праці інструктажі з правил техніки безпеки, тому мав усвідомлювати рівень та характер небезпеки, та сам допустив порушення, що призвели до негативних наслідків. Позивачем не доведено неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода, а також наявність вини відповідача у виникненні смертельної травми. Вважає, що розмір моральної шкоди завищений і нічим не підтверджений.
Відповіді на відзив до суду не надходило.
Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьком та сином, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а. с. )
ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ "Суха Балка", займаючи посаду прохідника, що підтверджується довідкою про підтвердження наявного трудового стажу (а с. 26)
ОСОБА_2 , помер у віці 23 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 
Актом про нещасний випадок, що стався 20 вересня 2000 року о 03 год. 50 хв. на ВАТ "Суха Балка", від 04.10.2000 (форми Н-1/П) встановлено, що нещасний випадок, що стався з прохідником ОСОБА_1 вважається пов`язаним з виробництвом, а саме при вироботці не приведеної в безпечний стан 
В пункті 10 Акта встановлено осіб, які винні в настанні нещасного випадку. Так, окрім інших, винним зазначено осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці: начальника дільниці ОСОБА_3 , гірничий майстер ОСОБА_4 , заступник головного інженера шахти ОСОБА_11 , головний інженер ОСОБА_5 . 
До суду надано свідоцтво про смерть від 20.09.2000 року серії НОМЕР_2 , з якого вбачається, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок механічної асфіксії, здавлення грудини та живота 
Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.
Згідно з ч. ч. 1,3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці" (далі - Закон), роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Приписами ст. 4 Закону встановлено, що державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Враховуючи зазначені положення основного Закону України та КЗпП України, підприємство мало створити потерпілому та іншим працівникам належні небезпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань або іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були би неможливим.
За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Так, установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України.
У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року N 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.
Так, обставин непереборної сили або умислу потерпілого із матеріалів справи не встановлено.
Син позивача загинув на виробництві в робочий час та на території підприємства відповідача. Висновком комісії, викладеному у Акті про розслідування нещасного випадку, встановлено, що вказаний випадок пов`язаний з виробництвом та зазначено працівників відповідача, які допустили порушення вимог законодавства про працю. Водночас, вина потерпілого в настанні нещасного випадку не є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, однак вказані обставини можуть бути враховані при визначенні її розміру.
Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв`язку зі смертю його осина ОСОБА_2 на підприємстві відповідача підтверджується матеріалами справи. Позивач, втративши свого сина, рідну людину, опору в житті, що має безповоротну дію, зазнав душевних страждань, що призвело до істотних вимушених змін у житті позивача, який втратив моральну та матеріальну підтримку близької людини, спілкуванная з дитиною, сенс життя на довгі роки, безповоротність того, що сталося, скорботу та тугу по втраченій дитині на залишок життя.
Таким чином, факт моральних страждань у зв`язку зі смертю сина, на переконання суду, не потрібно доводити за допомогою спеціальних засобів доказування. Доведення наявності цих страждань, саме по собі, полягає у засадничих поняттях людяності та розумінні основ людського життя, яке державою Україна визнається найвищою соціальною цінністю.
Враховуючи те, що роботодавець не створив безпечні та нешкідливі умови праці на підприємстві, де працював померлий ОСОБА_2 , тим самим порушив ч. 2 ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України "Про охорону праці", що встановлюють цей обов`язок, що й стало причиною смерті останнього, а також виходячи з доведеності факту отримання моральної шкоди позивачем внаслідок смерті близької людини - сина позивача, який не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідач ПАТ "Суха Балка" є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу як батькові померлого ОСОБА_2 .
Частиною 3 ст. 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа "Станков проти Болгарії", N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).
Відповідно до роз`яснень від 31.03.95 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.
За ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж заявлених позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків для позивача, глибини моральних страждань у зв`язку з тим, що позивач втратив рідного сина, залишився без моральної підтримки, будучи інвалідом 2 групи, з урахуванням ступеня вини відповідача у недотриманні положень з охорони праці, що призвели до смертельного нещасного випадку, виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, та вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою сина та зміною звичного ритму життя, буде відшкодування відповідачем моральної шкоди у розмірі 400 000,00 гривень.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 4000,00 гривень.
Керуючись ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, Законом України "Про охорону праці", ст. ст. 4, 5, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка"на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 400 000,00 гривень (чотириста тисяч гривень 00 копійок), без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь держави судовий збір в розмірі 4000,00 гривень (чотири тисячі гривень 00 копійок).
В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА» (ПРАТ «СУХА БАЛКА»), вул. Конституційна, 5, м. Кривий Ріг, 50029 Код ЄДРОПУ 00191329 
Повний текст рішення суду складено та підписано 21.01.2026 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак