ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/8864/21  Номер провадження 22-ц/814/498/26	Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Данілюк Олександр Володимирович, на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення, 

В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2021 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал») звернулося до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
Позивач посилався на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення. 
У зв`язку з порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг у відповідачів утворилася заборгованість в сумі 24291,04 грн, а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2013 року по 30 листопада 2021 року в розмірі 14668,18 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 січня 2013 року по 30 листопада 2021 року в розмірі 8071,36 грн; інфляційні втрати в розмірі 1122,58 грн; 3 % річних в розмірі 428,92 грн. 
Також просив стягнути з відповідачів понесенні судові витрати.
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції 
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави 07 червня 2023 року прийнято до провадження цивільну справу, провадження у якій відкрито, за позовною заявою КП «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави 29 листопада 2023 року позовні вимоги КП «Харківводоканал» задоволено у повному обсязі.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за отримані послуги централізованого водопостачання і водовідведення за адресою АДРЕСА_1 в сумі 24291,04 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» судовий збір в сумі 1135 грн, з кожного.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави 07 червня 2023 року не погодилася ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Данілюк О.В. та оскаржила його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, прохала заочне рішення Київського районного суду м. Полтави 07 червня 2023 року скасувати.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції розгляд справи було проведено за відсутності ОСОБА_1 , що позбавило її можливості подавати докази на підтвердження своїх заперечень.
Вказує, що зареєстрована, як внутрішньо переміщена особа і не отримувала від суду першої інстанції позовну заяву, ухвалу про відкриття провадження та копію заочного рішення суду.
Також просить застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Полтава від 29 листопада 2023 року по справі № 642/8864/21- залишити без змін.
Акцентує увагу, що відповідачем жодних відомостей щодо зміни місця його проживання/перебування суду надано не було, а ОСОБА_1 не була позбавлена можливості реалізувати своє право на доступ до судових рішень через Єдиний державний реєстр судових рішень.
Крім того вказує, що строк позовної давності не може бути застосовано оскільки відповідачі здійснювали часткову оплату за надані послуги.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Щодо розгляду справи без виклику сторін
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що ціна позову складає 24291,04 грн, що є менше ніж тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7 та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження. 
Встановлені обставини справи
Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення за адресою АДРЕСА_1 .
Позивач - КП «Харківводоканал» надавав відповідачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2021 року ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».
Щодо меж перегляду рішення суду 
Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, установлених договором або законом, зокрема в разі неподільності предмета зобов`язання.
Наслідки солідарного обов`язку боржників передбачені статтею 543 ЦК України: у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що солідарна відповідальність у зобов`язальному праві - це відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо. Як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом.
На підставі рішення суду про стягнення боргу з солідарних боржників солідарна відповідальність покладається на відповідачів до повного погашення боргу. Відповідачі, як солідарні боржники, відповідають в межах загальної суми кредитної заборгованості.
У постанові від 03 червня 2024 року по справі № 161/8822/24 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку наявності підстав для солідарної відповідальності відповідачів/боржників, кожен з них має право висунути заперечення проти вимог кредитора, які є загальними для всіх боржників та не засновані на особистих відносинах одного з них з кредитором. Оскарження судового рішення у повному обсязі одним з відповідачів, відповідальність якого є солідарною з іншими, та перегляд справи в апеляційному порядку за апеляційною скаргою такого відповідача, не є порушенням принципу диспозитивності цивільного судочинства.
Зважаючи на вище наведене судом апеляційної інстанції буде переглянуто заочне рішення суду в повному обсязі.
Позиція апеляційного суду 
Щодо належного повідомлення відповідачів
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 червня 2025 року встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази одержання відповідачем копії рішення суду від 29 листопада 2023 року.
Як вбачається з матеріалів справи №642/8864/21, відповідачі неодноразово викликались судом в судове засідання, але судові повістки не одержали, вони повернулися до суду без вручення.
Згідно інформаційної довідки з реєстру територіальної громади м. Харкова від 22 грудня 2021 року місце проживання відповідачів зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).
Судові повістки за вказаною адресою, в тому числі, до початку повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України, відповідачі не одержали. Повістки повернуто поштовою організацією до суду без вручення, зокрема відповідача ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 ), за закінченням терміну зберігання.
Оскільки судові повістки відповідачами не одержані, суд першої інстанції вважав підтвердженою ту обставину, що в судове засіданні відповідачі не з`явились з поважних причин.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (частина перша статті 280 ЦПК України).
Водночас суть та мета заочного розгляду справи, які полягають у своєчасному та ефективному вирішенні спору, не відрізняються від тих же складових загального позовного провадження. Наведене пояснюється тим, що питання проведення заочного розгляду справи виникає вже на стадії судового розгляду під час судового засідання у справах позовного провадження. Тобто за наявності передбачених законом умов фактично відбувається перехід із загального позовного провадження до заочного розгляду справи.
У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи.
З іншого боку, відповідачу частиною першою статті 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом.
Відповідно до вимог статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
При цьому суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції, що відповідач додаткових доказів, які б стали підставою для перегляду заочного рішення разом із заявою про його перегляд , і заява про перегляд заочного рішення не містить посилання на такі докази.
С апеляційної інстанції констатує, що у заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилається на те, що частина позовних вимог про стягнення заборгованості позивачем заявлена за межами трирічного строку позовної давності.
За приписами пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.
Як визначено у пункті 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Верховний Суд у постанові від 04 липня 2024 року у справі № 761/7879/22 вказав, що належне повідомлення відповідача про розгляд справи є однією з основних умов проведення її заочного розгляду. 
Отже, враховуючи, що відсутні відомості про належне повідомлення особи, яка подала апеляційну скаргу про час, дату та місце розгляду справи, про що відповідач зазначає у апеляційній скарзі, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. 
Щодо виниклої заборгованості
Вирішуючи спір у частині наявності у відповідачів заборгованості за надані позивачем послуги, колегія суддів приходить до такого висновку
Відповідно до статей 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.
Згідно статті 64 ЖК України наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
У пункті 1 частини другої статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10 січня 2002 року закріплено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
Як передбачено пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі – Правила № 630), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Положеннями статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).
З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між КП «Харківводоканал» та відповідачами, як споживачами послуг, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) сплати грошей за надані послуги.
Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Згідно частин першої та другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
З матеріалів справи встановлено та не заперечується учасниками справи, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , підключена до мережі централізованого водопостачання та водовідведення.
З наданої позивачем виписки з особового рахунку вбачається, що споживачами оплата за послуги централізованого водопостачання за період з 01 січня 2013 року по 30 листопада 2021 року здійснювалася частково, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 24291,04 грн, яка складається з заборгованості: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2013 року по 30 листопада 2021 року в розмірі 14668,18 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 січня 2013 року по 30 листопада 2021 року в розмірі 8071,36 грн; інфляційні втрати в розмірі 1122,58 грн; 3 % річних в розмірі 428,92 грн.
Судова колегія зазначає, що, вказана квартира відповідачів підключена до мережі централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, ці послуги у зазначений період надавались, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата відповідно до пункту 11 Правил № 630. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо по кожному виду послуг, суми заборгованості за кожен місяць.
Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачем не надано.
Враховуючи вище наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань відповідачів перед позивачем, у останніх утворилася заборгованість.
Щодо застосування строків давності
За змістом статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За приписами статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).
Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу, не була належним чином повідомлена про час, місце та дату розгляду справи, колегія суддів вважає, що при розгляді справи у суді першої інстанції заява про застосування строків позовної давності була не зроблена із поважних причин. 
Слід звернути увагу, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідач у заяві про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Полтави порушувала питання про застосування строків позовної давності до спірних відносин.
Також суд апеляційної інстанції зауважує, що в самій позовній заяві позивачем вказано, що він звертається до суду з позовною заявою з пропуском строків давності.
За частиною першою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 161/15679/15-ц (провадження № 61-765св18) міститься висновок по застосуванню частини першої статті 264 ЦК України та вказано, що з тлумачення цієї норми слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). При цьому не виключається й випадку коли переривання перебігу позовної давності буде відбуватися внаслідок визнання боргу, що здійснюється іншими суб`єктами, якщо на це була виражена воля боржника. Тобто коли боржник виражає свою згодою чи уповноважує на це відповідного іншого суб`єкта».
Доказів про те, що в рахунок погашення заборгованості було зараховано 399,39 грн які сплатили відповідачі, позивач не надав і такі в матеріалах справи відсутні.
Оскільки сплата комунальних послуг відбувається шляхом сплати щомісячних платежів, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем сплати кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
Така позиція висловлена в постанові Верховного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі 756/13847/14-ц.
Відповідно до пункту 1 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з урахуванням змін та доповнень) постановлено установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що грошові кошти, які сплачували відповідачі були перераховані, як щомісячний платіж за надані послуги, а інших доказів визнання боргу відповідачами позивачем надано не було суд апеляційної інстанції приходи до переконання, що наявні підстави для застосування строків позовної давності до спірних відносин.
Як уже зазначалося, позивач звернувся до суду із позовом у грудня 2021 року, отже, із урахуванням статей 256, 257, пунктів 12, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України із відповідачів, із урахуванням вимог апеляційної скарги, має бути стягнуто на користь КП «Харківводоканал» у солідарному порядку: заборгованість за послуги централізованого водопостачання та за послуги централізованого водовідведення за період за період з 01 березня 2017 року по 31 листопада 2021 року в сумі 14385,22 грн, інфляційні втрати в сумі 1122,58 грн та 3% річних в сумі 428,58 грн, а всього - 15936,38 грн.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, відповідно, заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2023 року слід скасувати, а апеляційну скаргу задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КП «Харківводоканал» у солідарному порядку заборгованість за послуги централізованого водопостачання та за послуги централізованого водовідведення за період за період з 01 березня 2017 року по 31 листопада 2021 року в сумі 14385,22 грн, інфляційні втрати в сумі 1122,58 грн та 3% річних в сумі 428,58 грн, а всього в сумі 15936,38 грн.
Щодо судових витрат в частині судового збору
Щодо витрат зі сплати судового збору
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат.
КП «Харківводоканал» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 24291,04 грн зважаючи на вище наведене, суд апеляційної інстанції задовольняє позов на суму боргу у розмірі 15936,38 грн, тобто, на 65,60 %, відповідно, за подачу позову підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1489,12 грн. 
Отже, з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 744,56 грн з кожного.
За подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачнено судовий збір в розмірі 2270 грн, враховуючи, що її апеляційні вимоги було задоволено частково, а саме, на 34,4 % то на її користь з КП «Харківводоканал» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 780,88 грн.
Керуючись статтями 137, 141, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Данілюк Олександр Володимирович – задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2023 року – скасувати та постановити нове судове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за послуги централізованого водопостачання і водовідведення на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за послуги централізованого водопостачання і водовідведення в сумі 15936,38 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 744,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 744,56 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 780,88 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 січня 2026 року.

Головуючий       В.П. Пікуль

Судді         Т.В. Одринська 

О.О. Панченко