Справа № 420/15323/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги,
встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС в Одеській області №Ф-0449-1532 від 23.01.2025 року. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що здійснювала підприємницьку діяльність як ФОП з 2005 по 14.09.2024 року. 19.04.2024 року маючи намір припинити підприємницьку діяльність звернулась до відповідача та отримала довідку про відсутність заборгованості з платежів, контроль за якими покладено на ДПС. Згідно з відомостями про стан розрахунків з бюджетом з електронного кабінету платника податків станом на 31.12.2023 року відсутній податковий борг та пеня зі сплати єдиного внеску. З 22.11.2024 року відповідач протиправно почав нараховувати податкові зобов`язання та пеню по ЄСВ за 2024 рік та прийняв оскаржувану податкову вимогу, що стало підставою для винесення постанови про арешт коштів боржника. Посилаючись на ст. 8 Конституції України, ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464, просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що страхувальник ОСОБА_1 у періоді з 23.04.2014 по 02.02.2021 порушувала правила сплати (перерахування) ЄСВ, внаслідок чого формувалася заборгованість, погашення якої відбувалось із значною затримкою, остаточну суму заборгованості зі сплати єдиного внеску погашено 23.04.2021 (платіжне доручення №@2PL674144 від 23.04.2021). За несвоєчасну сплату, податковим органом винесено Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) № 003543/15-32-24-09/3133808008 від 13.11.2024 на суму 13 475,22 грн, у тому числі штрафна санкція 4 432,14 грн та пеня за період з 23.04.2014 до 02.02.2021 у сумі 9043,08 грн та сформовано вимогу №Ф-0449-1532У від 23.01.2025 яку направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення (УКРПОШТА) №00983746540 за податковою адресою платника податків.
Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.
Судом встановлені такі обставини по справі.
Згідно інформаційно-комунікаційних систем ДПС державної реєстрація фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - 26.09.2005, взято на облік 05.10.2005 в Очаківській ДПІ Головного управління ДПС у Миколаївській області (1429). З 27.09.2005 є платником єдиного внеску за реєстраційним номером 1424113808.
В періоді з 01.10.2013 - 01.04.2014 та з 01.04.2017-14.09.2024 перебувала на спрощеній системі оподаткування; з 01.04.2014-31.03.2017 на загальній системі оподаткування.
ФОП здійснювала підприємницьку діяльність, що підтверджується поданими до контролюючого органу звітністю податковими деклараціями платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за 2013 - 2024 роки.
Страхувальник ОСОБА_1 у періоді з 23.04.2014 по 02.02.2021 порушувала правила сплати (перерахування) ЄСВ, внаслідок чого формувалася заборгованість, погашення якої відбувалось із значною затримкою, остаточну суму заборгованості зі сплати єдиного внеску погашено 23.04.2021 (платіжне доручення № @2PL674144 від 23.04.2021). 
Так, обов`язковий платіж з єдиного внеску: 
у сумі 1255,68 грн по строку 22.04.2014 сплату проведено 23.01.2017; 
у сумі 1163,68 грн. по строку 09.02.2018 сплату проведено 10.04.2018; 
у сумі 1980,86 грн. по строку 19.04.2018 сплату проведено 10.08.2018; 
у сумі 2457,18 грн. по строку 19.07.2018 сплату проведено 08.11.2018;
у сумі 1983,04 грн. по строку 19.10.2018 сплату проведено 26.02.2020; 
у сумі 2457,18 грн. по строку 21.01.2019 сплату проведено 26.02.2020; 
у сумі 2754,18 грн. по строку 19.04.2019 сплату проведено 07.12.2020; 
у сумі 2754,18 грн. по строку 19.07.2019 сплату проведено 07.12.2020; 
у сумі 2754,18 грн. по строку 21.10.2019 сплату проведено 07.12.2020; 
у сумі 2754,18 грн. по строку 20.01.2020 сплату проведено 07.12.2020; 
у сумі 2078,12 грн. по строку 21.04.2020 сплату проведено 02.02.2021; 
у сумі 1039,06 грн. по строку 20.07.2020 сплату проведено 23.04.2021; 
у сумі 3178,12 грн. по строку 19.10.2020 сплату проведено 23.04.2021; 
у сумі 2200,00 грн. по строку 19.01.2021 сплату проведено 23.04.2021.
За несвоєчасну сплату єдиного внеску, податковим органом винесено Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) № 003543/15-32-24-09/3133808008 від 13.11.2024 на суму 13 475,22 грн, у тому числі штрафна санкція 4 432,14 грн та пеня за період з 23.04.2014 до 02.02.2021 у сумі 9043,08 гривень. Розрахунок штрафних санкцій, проведений в автоматичному режимі, згідно даних ІКП платника за технологічним кодом 71040000.
Головним управління ДПС в Одеській області сформовано вимогу № Ф-0449-1532У від 23.01.2025 про сплату боргу на суму 13 447 грн. 46 коп. та направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення (УКРПОШТА) № 0600983746540 за податковою адресою платника: АДРЕСА_1 , яке повернуто Укрпоштою з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».
Позивачка не спростовує вищенаведені обставини, але вважає, що у неї відсутній обов`язок по сплаті вказаних штрафних санкцій, оскільки має довідку про відсутність заборгованості по сплаті ЄСВ, а звільнена від сплати на підставі п.9-19 розділу VІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464.
Спірні правовідносини врегульовані о ЗУ від 08 липня 2010 року No 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями (далі - Закон № 2464).
Відповідно до пунктів 4 та 5 частини першої статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, що провадять незалежну професійну діяльність. 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. 
Єдиний внесок відповідно до вимог частини дванадцятої статті 9 Закону №2464 підлягає обов`язковій сплаті за період здійснення підприємницької діяльності незалежно від фінансового стану платника. 
За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язанням із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім забов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464 (у редакції Закону із змінами, внесеними згідно із Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №1774) базою нарахування єдиного внеску для платників, що перебувають на загальній системі оподаткування, та осіб, що провадять незалежну професійну діяльність, з 01.01.2017 року є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. 
Цим же пунктом Закону №2464 (у редакції Закону №1774) передбачено, що у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року (з 01.01.2017 року - у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, зміни внесені Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон №2148)), такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. 
Згідно з підпунктом 2 пункту 6 розділу 1V Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449( далі - Інструкція №449), - платники єдиного податку можуть сплачувати ЄВ у вигляді авансового платежу в розмірі, який самостійно визначили, до 20 числа кожного місяця поточного кварталу.
При цьому, суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Частиною одинадцятою статті 9 Закону №2464 передбачено, що у разі несвоєчасної сплати або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції згідно вимог цього Закону.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Частиною 7 ст. 13 Закону №2464 визначено, що податкові органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.
Відповідно до частини 16 статті 25 Закону № 2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та пені не застосовується.
Позивачка не спростовує обставини, щодо несвоєчасності сплати ЄСВ, але вважає, що у неї відсутній обов`язок по сплаті вказаних штрафних санкцій, оскільки має довідку про відсутність заборгованості по сплаті ЄСВ, а звільнена від сплати на підставі п.9-19 розділу VІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464.
Дослідивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті та приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
Суд вважає, що видання відповідачем позивачці довідки від 19.04.2024 року № 31Д/15-32-13-07 не є підставою для звільнення її від сплати нарахованих санкцій за несвоєчасну сплату ЄСВ, нарахування яких проведено вже після її видання.
Суд відхиляє посилання позивачки на п.9-19 розділу VІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464, виходячи з наступного.
Так, відповідно до вказаного пункту, тимчасово, з 1 березня 2022 року до припинення або скасування воєнного стану в Україні та протягом дванадцяти місяців після припинення або скасування воєнного стану, особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, мають право не нараховувати, не обчислювати та не сплачувати єдиний внесок за себе. При цьому положення абзацу другого пункту 2 частини першої статті 7 цього Закону щодо таких періодів для таких осіб не застосовується.
Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024 - дію пункту 9 19 розділу VIII зупинено на 2025 рік, тобто відновлено обов`язок щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) за себе на загальних підставах для фізичних осіб - підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування. 
Слід також зазначити, що порушення порядку нарахування та сплати ЄСВ, позивачкою вчинене ще до введення в Україні воєнного стану.
Зазначене дає підстави суду для висновку про правомірність дій відповідача, щодо прийняття рішення про нарахування штрафних санкцій та винесення податкової вимоги.
Крім того, суд зазначає, що оскаржувана вимога є похідною від Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) № 003543/15-32-24-09/3133808008 від 13.11.2024 р, яке позивачка не оскажує.
Відповідно до п. 25.4 ст. 25 Закону №2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. 
Вимога про сплату боргу є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. 
Згідно розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 року до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. 
У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. 
У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1. ст. 77 КАС України позивачкою не доведені ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення.
В той же час, відповідач надав суду належні та допустимі докази, виклав правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.
У підсумку, з урахуванням вищезазначеного, у сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.
Керуючись ст.241-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 

Суддя Попов В.Ф. 

.