Справа № 459/3315/25 
Провадження № 2/459/1023/2025

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
22 січня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області в складі:
головуючого судді      Дем`яновської Ю.Д.,
з участю секретаря судового засідання Гук Т.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шептицький за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в :
23.09.2025 позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2916805 від 08.02.2022 в розмірі 72499,5 грн, а також понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 8000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що  08.02.2022 між ТзОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2916805, відповідно до умов якого ТзОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу грошові кошти у сумі 15000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обовязки, передбачені договором. ТзОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строки визначені умовами кредитного договору. В свою чергу, відповідач належним чином не виконав зобовязань за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість.
10.08.2023 між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № ККЛУ-10082023, згідно з умовами якого позивач набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Лінеура Україна», зокрема і до  ОСОБА_1 за кредитним договором №2916805 від 08.02.2022.
Оскільки термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, то позивач вимушений звернутись із даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, з метою захисту та поновлення порушених прав. Зазначає, що станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 72499,50 грн, з яких: 15000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 57499,50 грн. заборгованість за відсотками.
Ухвалою від 01.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у визначений строк відзиву на позовну заяву не подав.
18.11.2025 задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази у АТ «ПУМБ».
17.12.2025 у звязку із невкою належним чином повідомленого відповідача та ненадходження витребуваних документів, розгляд справи відкладено на 22.01.2026 року.
22.01.2026 сторони в судове засідання не з`явились. 
Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, у якому просить позов задовольнити, при цьому зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. 
Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, не повідомив суду про причини своєї відсутності, заяв чи клопотань не подав, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ст.ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що 08.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №2916805 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано останнім одноразовим ідентифікатором (а.с.16-25). ОСОБА_1 для підписання договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2916805 від 08.02.2022 було надано наступний одноразовий ідентифікатор В288, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.26 зворот).
Згідно п.1.1 Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2916805, укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІТС Товариства.
Відповідно до п.1.2 договору, на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов?язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов?язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов?язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 15 000,00 гривень.
Згідно п.1.3 договору, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. 
Тип процентної ставки фіксована (п.1.4 кредитного договору).
Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовуються: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 Договору (п.п.1.4.1).
Знижена процентна ставка становить 0,01 % в день та застосовується на таких умовах: 
якщо клієнт до 10.03.2022 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.
Мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби (п.1.8 договору).
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних (п.п.1.5.1. договору); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 6 961,93% (п.п.1.5.2. договору).
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 122460,00 грн (п.п.1.6.1. договору); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 113 550,00 грн (п.п.1.6.2. договору).
П.2.1 договору сторони обумовили, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платжної картки № НОМЕР_1 клієнта, реквізити якої надано клієнтом товариству з метою отримання кредиту.
Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно п.2.1 договору (п.2.4 договору).
Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п.2.5 договору).
Проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.3.1 договору).
Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п.п.4.3 договору (п.4.1 договору).
Під час укладення вищевказаного договору, відповідачем 08.02.2022 підписано такий електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
Позивачем також надано паспорт споживчого кердиту, в якому вказана інформація та контактні дані кредитодавця, кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок поверення кредиту, додаткову інформацію, інші важливі правові аспекти, який підписано ОСОБА_1 08.02.2022 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М288.
Додатком №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2916805 від 08.02.2022 є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, згідно якої кількість днів у розрахунковому періоді 360, сума платежу за розрахунковий період 113550,00 грн, сума кредиту за договором 15000,00 грн, проценти за користування кредитом 98550,00 грн, реальна річна процентна ставка 6961,93%, загальна вартість кредиту 113550,00 грн (а.с.25 зворот-26).
Згідно листа за вих.№5100-0403 від 04.03.2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення», який адресований ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомляє про успішність наступної операції, згідно договору з ТОВ «Лінеура Україна» №ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, зокрема на суму 15000, 00 грн., номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції 136645240, дата прийняття 08.02.2022, призначення пдатежу: зарахування 15000 грн на карту НОМЕР_1 (а.с.27 зворот).
Про те, що банком випущена банківська карта НОМЕР_2 на імя  ОСОБА_1 , на яку 08.02.2022 зараховано 15000 грн свідчить відповідь АТ «ПУМБ» №КНО-07.8.5/17630БТ від 22.12.2025 року (а.с.94).
Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 08.02.2022 між ТзОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2916805 в електронній формі, згідно з яким Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 15000 грн. 
Також встановлено, що 10.08.2023 між ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор) та ТзОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) було укладено договір факторингу №ККЛУ-10082023, згідно якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. (п.1.1) (а.с.34-37).
Відповідно до акту приймання передачі реєстру боржників від 10.08.2023 до договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10.05.2023 та витягу з реєстру боржників до договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10.05.2023 до позивача перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2916805 від 08.02.2022, в розмірі 72499,50 грн, з яких 15000 грн заборгованість за тілом кредиту; 57499,50 грн заборгованість за відсотками.
На виконання умов договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10.08.2023, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» було сплачено ТзОВ «Лінеура Україна» кошти в розмірі 783410,49 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №72296 від 10.08.2023 (а.с.39).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2916805 від 08.02.2022 сума заборгованості ОСОБА_1 становить 72499,50 грн, з яких: 15000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 57499,50 грн заборгованість за процентами за користування кредитом (а.с.28-33).
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Таким чином, позивачем доведено належними письмовими доказами, що право вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2916805 від 08.02.2022 перейшло до нього.
Із матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2916805 від 08.02.2022 становить 72499,50 грн, з яких: 15000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 57499,50 грн заборгованість за процентами за користування кредитом.
Розмір заборгованості відповідачем не спростований, позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 , а тому суд дійшов висновку про необхідність захисту прав ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2916805 від 08.02.2022, відтак позов в цій частині є підставним та підлягає задоволенню.
Щодо вимог про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу.
Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 8000,00 грн.
В обґрунтування розміру понесених витрат позивач надав наступні документи: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 №0107 укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с.42); копію акту №738 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 05.09.2025 на суму 8000, 00 грн (а.с.42 зворот); детальний опис наданих послуг до акту №738 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 (а.с.43); ордер серії ВС №1381377 на ім`я адвоката Усенка М.І. (а.с.43 зворот).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
У постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.
Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.
Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витрачений час (адвокат не приймав участь у судових засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 4000 гривень.
Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2302,03 грн., виходячи з наступного розрахунку 76499,50 грн (сума задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (ставка судового збору) : 80499,50 грн (сума заявлених позовних вимог). 

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2, 4, 12, 76-81, 89, 141, 258,259, 263- 265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 72499,50 гривень (сімдесят дві тисячі чотириста дев`яносто дев`ять гривень 50 копійок) заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2916805 від 08.02.2022, з яких: 15000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 57499,50 грн заборгованість за процентами. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 4000,00 гривень (чотири тисячі гривень 00 копійок) судових витрат понесених на правову допомогу.
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2302,03 гривні (дві тисячі триста дві гривні 03 копійки) судових витрат понесених на сплату судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79029, м.Львів, вул. Смаль-Стоцького,1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236);
Відповідач:  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ). 
Повний текст рішення складено 22.01.2026.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська