ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
15 січня 2026 року о/об 10 год. 30 хв.	Справа № 280/8530/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Махунові В.В., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )
до Національного університету оборони України (проспект Повітряних Сил, буд.28, м.Київ, 03049; код ЄДРПОУ 07834530)
про визнання дій протиправною бездіяльність та стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі – позивач, ОСОБА_1 ) до Національного університету оборони України (надалі – відповідач), в якій позивач просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Національного університету оборони України, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 16.06.2025 по 29.06.2025; 2) стягнути з Національного університету оборони України на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.06.2025 по 29.06.2025, у розмірі 26455,00 грн., із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 "Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 за №44.
У позовній заяві зазначено наступне: «… 16.06.2025 року проходила службу у Національному університеті оборони України. Відповідно до витягу з наказу начальника Національного університету оборони України № 171 від 16.06.2025 року, Полковника ОСОБА_1 , заступника начальника фінансово-економічного, звільнену наказом начальника Національного університету оборони України (по особовому складу) від 10.06.2025 року № 109 з військової служби у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу, вважати такою, що справи та посаду здала, і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 16 червня 2025 року виключити зі списків особового складу університету, всіх видів забезпечення. Однак, в день звільнення Відповідач не виплатив Позивачу всі належні йому виплати, а саме не було виплачено повністю грошове забезпечення. 29.06.2025 року Позивачу грошове забезпечення при звільненні у розмірі 118 993,98 грн. Враховуючи, що при звільненні з військової служби Позивачу не виплачено належні йому суми, то відповідно до ст. 116,117 КЗпП України Позивач має право на виплату середньомісячного заробітку за весь час затримки виплати, а саме з 16.06.2025 року по 29.06.2025 року. … Відповідно довідки ОК-5 віл 24.06.2025 року та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 20.05.2025 та грошового атестату Позивача за два останні календарні місяці перед звільненням, позивачу за квітень-травень 2025 року нараховано грошове забезпечення у розмірі 124135,00 грн. За таких обставин, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 2035,00 грн (124135,00 грн / 61 дні). Затримка розрахунку при звільненні за період з 16.06.2025 по 29.06.2025 становить 13 календарних днів. Відповідно, середній заробіток становить 26455,00 грн (13 днів х 2035,00 грн). … Індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців і, як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку N 44. …».
Позивач підтримав позовну заяву.
Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне: «… Слід зазначити, що позивач добровільно написала рапорт на здачу справ та посади, на момент видання наказу начальника Національного університету оборони України № 171 від 16.06.2025 погодила проведення з нею усіх необхідних розрахунків, жодних клопотань щодо проведеного розрахунку при звільненні не висловлювала, та відповідно, не оскаржувала своє звільнення та/або наказ про виключення із списків особового складу Університету та всіх видів забезпечення, тому стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в ч.1 статті 117 КЗпП України є безпідставним. Тобто, позивач не вчиняв будь-яких дій, які б свідчили про наявність спору між сторонами щодо належних до виплати при звільненні сум, що підтверджується рапортом та особистим підписом в книзі обліку вибулого та прибулого особового складу (копії додаються). Разом з тим, остаточний розрахунок із позивачем було проведено із незначною затримкою у часі, що було зумовлено необхідністю виконання передбачених законодавством процедур для завершення всіх розрахункових операцій. … Враховуючи вищенаведене слід прийти до висновку, що позивач не оскаржувала та не оспорювала проведений з нею розрахунок при звільненні, претензій до Університету під час звільнення не мала, а тому підстави для застосування статтей 116 та 117 КЗпП відсутні. Окрім вищезазначеного, варто додати наступне, що Національний університет оборони України є національним закладом вищої освіти у сфері національної безпеки та оборони та перебуває у сфері управління Міністерства оборони України. Фінансування Університету здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, призначених для фінансування Міністерства оборони України, та інших джерел фінансування не заборонених законодавством України. … У відповідності до вимог п.1 ч.2 та ч.3 статті 22 Бюджетного кодексу України, Міністерство оборони України є головним розпорядником бюджетних коштів. Так, відповідно до Положення про Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 13.06.2022 року №151, наказу Міністерства оборони України від 16.06.2022 року “Про затвердження змін до Переліку відповідальних за формування тавиконаііня бюджетних прогам (підпрограм) Міністерства оборони України”, Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України (далі - Департамент) є відповідальними за формування та виконання бюджетних підпрограм 2101010/1 “Виплати грошовoгo забезпечення та заробітної плати; відрядження та переміщення особового складу апарату Міністерства оборони України” та 2101020/1 “Виплата гpoшoвoгo забезпечення та заробітної плати; переміщення особового складу, одноразова допомога у разі загибелі a6o інвалідності”. Слід зазначити, що Університет, для виплати грошового забезпечення, підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків, подає Департаменту щомісячну Заявку - розрахунок на фінансування для виплати грошового забезпечення, разом з сканованою копією витягів з наказів про звільнення військовослужбовців та обґрунтування потреби в коштах, вказаної в завці. … Позивач в повному обсязі отримала грошове забезпечення при зільнені, а спір виник виключно щодо неправомірних, на її думку дій відповідача щодо затримки розрахунку при звільненні. Враховуючи вищенаведене, фактичне проведення остаточного розрахунку із позивачем відбулося із затримкою у часі, що не було зумовлено діями або бездіяльністю Університету, а пов`язано з необхідністю здійснення процедурних та бухгалтерських дій, передбачених чинним законодавством, для завершення всіх розрахункових операцій. … З урахуванням викладеного, відсутні підстави зобов`язувати відповідача здійснити на користь позивача компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, оскільки відповідні обов`язки виникають одночасно з виплатою індексації, тобто у майбутньому. …».
Відповідач проти позовної заяви заперечував.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.
Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.
У витязі із Наказу начальника Національного університету оборони України (по стройовій частині) від 16.06.2025 за №171 зазначено: «… 2. Полковника ОСОБА_1 , начальника відділу обліку та звітності – заступника начальника фінансово-економічного управління, звільнену наказом начальника Національного університету оборони України (по особовому складу) від 10 червня 2025 року №109 з військової служби у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу, вважати такою, що справи та посаду здала, і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 16 червня 2025 року виключити зі списків особового складу університету, всіх видів забезпечення. …».
29.06.2025 на Картку для виплат, яка належить ОСОБА_1 , надійшли кошти у сумі 118993 грн. 98 коп. як: «Зарплата, НУОУ. Коментар: Hroshove zabezpechennia-u 06_2025 OHD pry zvil`n».
Судом досліджено всі документи, наявні у даній адміністративній справі.
При вирішенні публічно-правового спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.
Згідно з ст.116 Кодексу законів про працю України (надалі – КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
За п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого 15.01.2004 постановою Кабінету Міністрів України №44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.01.2005 за №17) (надалі – «Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу»), грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. (…).
Згідно з п.3 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу» виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Відповідно до п.4 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу» виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Як зазначено у п.5 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Судом вивчено й інші норми права, які стосуються виниклого публічно-правового спору.
За матеріалами справи, позивачу в день звільнення відповідачем не було виплачено всі суми, що належать позивачу від відповідача.
Відповідачем не надано до суду переконливих доказів не можливості за об`єктивних обставин виплати позивачу в день звільнення всіх сум, що належать позивачу від відповідача.
З матеріалів справи вбачається невиплата з вини відповідача належних позивачу сум в день звільнення. 
Отже, відповідач повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з 17.06.2025 по 29.06.2025.
Як свідчать матеріали справи, середній заробіток позивача за два останні календарні місяці перед звільненням становив 124135 грн. 00 коп.
Суд погоджується з позицією позивача, що «середньоденне грошове забезпечення позивача складає 2035,00 грн (124135,00 грн / 61 дні)» (як то зазначено у позовній заяві).
Звідси, відповідач повинен виплатити позивачу його середній заробіток за період з 17.06.2025 по 29.06.2025 у сумі 26455 грн. 00 коп. (26455 грн. 00 коп. = 2035 грн. 00 коп. х 13).
Доказів того, що між позивачем та відповідачем існує спір з приводу виплати позивачу грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, суду у даній справі не надано.
При цьому, захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.
Таким чином, суд вважає передчасною позовну вимогу позивача стосовно компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», оскільки обов`язок щодо такої компенсації виникне у відповідача одночасно з виплатою нарахованого відповідачем грошового забезпечення, тобто у майбутньому. Відтак, ця позовна вимога задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на з`ясовані обставини, досліджені матеріали справи суд приходить до висновку, що позовна заява позивача підлягає частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). 
Позивач звільнений від сплати судового збору.
Позивачем у позові заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. 00 коп.
Відповідач заперечував проти задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до суду подано: Ордер на надання правничої допомоги; Договір №171 про надання правової допомоги від 07.07.2025; Розрахунок витрат на правову допомогу згідно з Договором про надання правової допомоги №171 від 07.07.2025 на суму 5000 грн. 00 коп.; Акт №1 від 07.07.2025 Прийому-передачі виконаних робіт згідно Договору №171 від 07.07.2025 на суму 5000 грн. 00 коп.; Квитанцію №1 від 07.07.2025 про сплату послуг у наданні правової допомоги до Договору про надання правової допомоги №171 від 07.07.2025 на суму 5000 грн. 00 коп.
У Розрахунку витрат на правову допомогу згідно з Договором про надання правової допомоги №171 від 07.07.2025 зазначено: «… Складання адміністративного позову … – 2 год. 30 хв. – 5000,00 грн. …».
Судом прийнято до уваги, що така категорія адміністративних справ є пошириною, а, отже, не потребує витрат значних зусиль при здійсненні професійної правничої допомоги.
Заявником документально та нормативно не обгрунтовано кількість витраченого часу щодо надання професійної правничої допомоги.
Також, суд вважає вартість послуг і робіт правничої допомоги, зазначену у наданих до суду документах, не співмірною з фактично виконаними послугами та роботами.
Отже, судові витрати на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. є не обґрунтованими та не можуть бути стягнуті на користь позивача з відповідача.
На думку суду, з урахуванням вимог ч.5 ст.134 КАС України, витрати на професійну правничу допомогу мають бути відшкодовані позивачу лише у сумі 3500 грн. 00 коп. 
На підставі викладеного, керуючись: ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд, –
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Національного університету оборони України (проспект Повітряних Сил, буд.28, м.Київ, 03049; код ЄДРПОУ 07834530) про визнання дій протиправною бездіяльність та стягнення коштів – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Національного університету оборони України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 17.06.2025 по 29.06.2025.
Стягнути з Національного університету оборони України на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.06.2025 по 29.06.2025 у розмірі 26455 грн. 00 коп. 
В іншій частині позовної заяви відмовити.
У стягненні на користь позивача з відповідача судових витрат щодо судового збору – відмовити.
Задовольнити частково заяву позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з Національного університету оборони України (проспект Повітряних Сил, буд.28, м.Київ, 03049; код ЄДРПОУ 07834530) судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3500 грн. 00 коп.
В іншій частині заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 15.01.2026. 

Суддя О.О. Прасов