н\п 2/490/2505/2025 Справа № 490/2792/25

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2025 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Могила Д.І., за участі позивачки та представника позивачки адвокатки Долгової Л.В., відповідача та його представника адвокатки Веріковської Т.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини з інвалідністю ІІІ групи,
ВСТАНОВИВ:
15.04.2025 року позивачка в особі свого представника адвокатки Долгової Л.В. звернувся до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дружини з інвалідністю ІІІ групи, у розмірі 1/4 частки всіх видів
заробітку (доходу), а аткож стягнути 8 000 грн на праву допмогу, яка сплачена позивачем на користь адвокатки Долгової Л.В. згідно квитанції б\н від 09.04.2025 року.
В обгрунтування позову посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 1984 року по 15.01.2025 року , наразі проживають в одній квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Іншого житла позивачка не має, але сторони проживають фактично окремо - в різних кімнататх та ведуть окреме господарство та маюють окремий бюджет.
За час спільного проживання у шлюбі ОСОБА_2 вчиняв щодо неї протиправні дії, систематично бив і згнущався морально, приховував спільно нажиті кошти , що в результаті призвело до погіршення її здоров`я та присвоєння їй третьої групи інвалідності з 2006 року. 
Позивачка є непрацездатною, отримує низьку пенсію, працювати та мати інший дохід не може, на неї оформлено лише 1/4 частка вказаної квратири, потребує лікування, а тому відповідно ст. 75,76 СК України просить суд зобов`язати відповідача, який отримує пенсію близько 30 000 грн, слачувати аліменти на її утримання.
Відповідач має можливість це робити, оскільки отримує велику пенсію, також у його власності після розірвання шлюбу перебувають декілька об`єктів нерухомості.
Також відповідач в період з 15.04.2022 по 09.07.2024 року отримав від їх спільного сина ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 1 143 700 грн, яку приховав від неї, стверджуючи, що витртив їх ан ремонт будинку . При цьому син сторні відмовляється як спілкуватися з матір`ю, так і допомагати їй матеріально.
16.05.2025 року відповідачем подано відзив на позов, в якому він заперечує викладені обставини та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 26.05.2025 надав письмові доповнення до відзиву, в яких зазначає, що з позовом не згоден. Обставини, на які посилається позивачка в своєму позові не відповідає фактичним даним та є надуманими, спрямованими на продовження отримувати від відповідача постійного доходу, як і завжди отримувала, поки вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Взагалі відсутній зв`язок між подіями (наявність яких жодним чином не підтверджуються), на які посилається позивачка та наслідками, вираженими в отриманні ІІІ групи інвалідності загального захворювання. Відсутній зв`язок між подіями та причетність відповідача до цих подій. Позивачка приховує від суду наявність нерухомого майна та отримання доходу від користування цим майном, надходження іншого доходу, коштів на особисті рахункові рахунки в банківських установах, наявність депозиту та отримання відсотків за користування депозитними коштами
Позивачкою не надано жодних доказів витрат на медичне лікування, будь-яких медичних діагнозів та рекомендацій, а також підтвердження, що остання несе постійні та систематичні витрати для підтримки свого стану здоров`я на відповідному рівні. Тобто на рівні, який перевищує розмір прожитковий мінімум в розмірі 2361 гривень. 
Веденння домашнього господарства, ремонт квартири, оплата комунальних послуг постійно було а ньому. Позивачка не належно ставилася до своїх обов`язків матері, залишала дітей без догляду, вела розгульний спосіб життя, мала аморальну поведінку , постійні зради, аморальну поведінку , постійно змінювала роботу на не бажала працювати. Він , навпаки, намагався збнерегти сім`ю, постійно працював та забезпечував сім`ю всім необхідним. 
Негативна обстановка в сім`ї призвела до розладу здоров`я у відповідача, внаслідок чого він двічі переніс інфаркт міокарда, із оперативним вручанням, в результаті чого є інвалідом ІІІ групи. Крім того, є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Проходячи службу в республіці Сьєрра - Леоне 6 разів перехворів на тропічну малярію. Все це також позначається на його здоров`ї, що потребує значних фінансових витрат на лікування та оздоровлення, постійний регулярний медичний догляд та лікування.
Він також є інвалідом ІІІ групи та потребує постійного лікування та реабілітації , преніс оперативне втручання на серце.
Позивачка приховала від суду наявність у неї на праві власності частки квартири, половини гаражу та окремої земельної ділянки , площею 015 га для будівництва житлового будинку в с.Радісний Сад, Миколаївський район, оціночна вартість якої станвить 309 075 грн. 
Зазначає, що вони дійсно проживають зараз в одній квартирі, але всі витрати на комунальні послуги , поточний ремонт квартири несе виключно він, тобто позивачка проживає в спільній квартирі, проте витрати на її утримання не несе.
Зазначає, що віс твердження позивачки про отримання ним від сина грошових коштів більше мільйона гривень є абсолютно неправдивими та вона навмисно бажає ввести суд в оману.
Позивачка не довела, що має потреби та витрати, які не дозволяють їй прожити на прожитковий мінімум, встановлений в державі.
Позивачка оплачує судові збори та оплату адвоката, отже має фінасову можливість на своє утримання без отримання аліментів.
Звертає увагу суду на те, що як вбачається із наданих на вимогу ухвали суду від 26.06.2025 р., документів, ОСОБА_1 на свої карткові рахунки, відкриті в ПАТ КБ «Приватбанк», з 01.01.2023 року по 26.06.2025 рік отримала на загальну суму: 268 182 грн. Тобто як вбачається з загального розрахунку надходжень, за період 29 місяців середньомісячні надходження складає 9248 грн. (268 182 грн/29 міс.) + 3323 грн (пенсія) то щомісячний дохід складає 12 571 грн. Як вбачається з наданої інформації АТ "Райффайзен Банк" про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_1 підтвердженно надходження: - 04.12.2023р. – 10 000,00 грн., 05.12.2023р. - 100 000,00грн.
Тобто, доводи позивача щодо відсутності доходу крім пенсійного забезпечення спростовано довідками банків про наявність та рух коштів по рахункам позивачки.
Отже, вважає, що як у позивачки відсутня потреба в доадтковому утриманні, так і у нього відсутня можливість надавати їй таке утримання.
18.09.2025 представником позивача надано письмові пояснення на відзив відповідача, оскільки категоричн не згодна з його твердженнями.
Відповідач ОСОБА_2 стверджує, що ведення домашнього господарства та інші домашні завдання лежали на відповідачі, а позивачка неналежно ставилася до своїх обов`язків як мати дітей, залишала дітей без догляду та захисту та вела розгульний спосіб життя. Все це не відповідає дійсним обставинам справи, є наклепом на порядну та чесну людину, дбайливу мати та дружину, яка була завжди поруч з відповідачем, вела сімейні та побутові справи, належно виховала дітей. Жодних доказів на підтвердження доводів про непорядність та недбалість позивачки відповідач не надав, а намагання його її очернити перед очима суду позивачку свідчить лише про те, який він є як людина. Якщо б вона була непорядна та вела розгульний спосіб життя, то відповідач би не прожив з нею 40 років у шлюбі, а розірвав би шлюб значно раніше. Позивач є віруючою людиною, ходить до церкви та проповідує порядність та доброчесність. А в 2006 році саме позивачка зверталася до суду із позовом про розірвання шлюбу, оскільки не витримувала принижень та образ з боку відповідача, а потім через його вмовляння зберегти родину все ж залишилася. Як відповідач міг вести домашнє господарство, якщо перебував на підставі ним наданих документів, на службі в республіці Сьєрра-Леоне, ліквідовував наслідки аварії на Чорнобильській АЕС, та на інших службах, які потребували постійної зайнятості, не зрозуміло. 
Відповідач стверджує, що є інвалідом ІІІ групи також, є ветераном війни учасником бойових дій та потребує постійного медичного лікування та приймання медичних препаратів, обстеження та спокою. Але не долучає до матеріалів справи жодних рецептів та квитанцій про придбання ліків та приймання їх на постійній основі, витрат на лікування. Не надає він також і доказів, що пенсії в розмірі 27941.95 грн. на місяць йому не вистачає на проживання та своє утримання, оскільки інших осіб на утриманні він не має. Окрім цього, маючи багато пільг, зокрема й в медицині як учасник бойових дій та ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС він має право на безкоштовну медицину. Загалом згідно наданих довідок в матеріалах справи, з січня 2024 р по червень 2025 року він отримав пенсію в сумі 514658.82 грн., що в 10 разів більше, ніж пенсія позивачки. Не говорячи вже про те, що він додатково отримує пільги на оплату житлово-комунальних послуг і з 01.12.2003 р. по 31.05.2025 р. він отримав пільги в розмірі 23985.18 грн. Тобто великих витрат відповідач не несе. 
Згідно довідки від 16.07.2025 р. пенсія позивачки за період з 01.01.2024 р. по 30.06.2025 р. становить 54572.00 грн а на місяць в середньому вона отримувала 3031 грн натепер. І це всі її доходи. Тобто, їй не вистачає ні придбати ліки, не оплатити за комунальні послуги, ні навіть купити собі їсти. Всі операції, зокрема й на серці, відповідач робив в минулі роки за спільні гроші від сімейного бюджету, а коли позивачка попросила його надати їй заощаджені гроші від спільного бюджету на лікування, він їй відмовив і сказав що більше спільних грошей в них не має. А ті гроші, що залишилися після розірвання шлюбу, то його особисті гроші за які він буде жити. 
Наявність земельної ділянки площею 0.15 га з кадастровим номером 4824283801:03:002:0098 для будівництва будинку не приносить позивачці жодних коштів, оскільки не є ділянкою для сільськогосподарського використання, її не можна здавати в оренду, а побудувати на ній щось грошей у позивачки не має. Вона так і стоїть, поросла бур`яном, а її місцерозташування не дає можливості її продати, тим більше під час війни в прифронтовому місті. 
На думку позивачки, свої захворювання відповідач отримав через ведення розгульного способу життя, вживання самогону, недбання за своїм здоров`ям та перебування місяцями на роботі, не повернення з різних підстав до дому та інше. Позивачка до погіршення здоров`я відповідача зовсім не має ніякого відношення, навпаки вона завжди намагалася про нього дбати, була гарною господинею, але через його невдячність після розірвання шлюбу залишилася без нічого. Все майно, придбане у шлюбі він записав на себе, а потім без погодження із позивачкою подарував половину цього майна сину сторін ОСОБА_4 , залишивши під кінець життя відповідачку і без грошей, і без майна, з мінімальною пенсією, ще й виганяє із житла. Відповідач вважає, що все майно, набуте ним за спільні кошти подружжя на протязі всього життя, є виключно його особистою власністю. А його пенсія не має відношення до майбутнього нужденного життя позивачки, яку він більше не сприймає як свою дружину. 
Отримані від сина гроші за продаж нового авто HONDA CR-V 2021 року випуску (прихована угода купівлі-продажу) в розмірі 1143700 грн. відповідач утримує у себе. А позивачка половину від них так і не отримала. Твердження що ці гроші витрачені на оздоблення будинку не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки син, проживаючи в цьому будинку міг їх витрачати особисто, не передаючи батьку, тим більше, який пише що сильно хворий, має інвалідність і не може займатися будівництвом, як він сам зазначає у своєму відзиві. Син сторін перестав спілкуватися із матір`ю після того, як відповідач вирішив розлучитися із позивачкою, та переписати все майно, набуте у шлюбі на сина без погодження із позивачкою. 
Відповідач стверджує, що інваліду ІІІ групи позивачці має вистачити пенсії у розмірі 2980 грн. При цьому своєю пенсією в розмірі 27941.95 грн. він ділитися в якості аліментів з дружиною, з якою прожив 40 років не бажає, бо йому як він говорить не вистачає на лікування, це дуже не зрозуміла позиція. З довідок про індивідуальну реабілітацію інваліда позивачки вбачається, що вона потребує допомоги та лікування (сахарний діабет 2 типу, постійне приймання інсуліну 3 рази на день, плюс придбання засобів для вимірювання цукру в крові для глюкометра, серцева недостатність, часті втрати свідомості) та всі ми розуміємо, що в цей час прожити на пенсію в 3000 грн. не можливо. Ще раз зазначають, що позивачка не має додаткових коштів та не має взагалі депозитів в банках, оскільки всі гроші за час проживання у шлюбі забрав відповідач. Він може надавати матеріальну допомогу, оскільки отримує пенсію, яка є стабільним доходом. 
Також вважають необґрунтованим та завищеним розмір правничої допомоги 25000 грн., яку відповідач очікує понести при розгляді цієї справи, оскільки він є неспівмірним з тим обсягом роботи, яку зробив адвокат і з тією кількістю судових засідань, в яких він прийняв участь, а також зважаючи на складність справи.
А твердження про те, що позивачка приховує від суду доходи спростовується наданими до суду довідками про відсутність в банківських установах на її ім`я депозитних рахунків. Окрім пенсії, відповідач мав на рахунках, а наразі зберігає готівкою не менше 1000000 грн., оскільки гроші від продажу авто він також зберігає у себе. Вказане підтверджуєтьсяі банківськими виписками про наявність вже станом на 2019 року на рахунках відповідача грошових коштів в гривнях та євро. 
. Відповідач надає до суду не зрозумілий реєстр надходжень грошових коштів на рахунки позивачки в АТ «Райффайзен Банк» про нібито рух коштів позивачки за 2023 р. (коли ще сторони перебували в зареєстрованому шлюбі). Але нічим окрім запису самого відповідача це не підтверджується, та взагалі несе незрозумілу інформаційну складову, оскільки шлюб було розірвано лише 15.01.2025 року. А сам банк надав інформацію від 26.06.2025 р. що зазначених відповідачем коштів у позивачки на рахунках не має. А інших доходів на момент подання позову до суду позивач не має. І сам відповідач спочатку стверджує, що позивачка не надала доказів, що потребує лікування та несе витрати, а потім сам посилається на витрати на лікування позивачки в своєму реєстрі в сумі 2182.69 грн. на місяць. На підставі викладеного, оскільки позивачка є непрацездатною, потребує постійного догляду та лікування у зв`язку з наявною в неї інвалідністю, яку їй було встановлено під час перебування у шлюбі з відповідачем та оскільки вище зазначено та доведено наданими доказами, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу колишній дружині, не зважаючи на те, що він також має інвалідність 3 групи, але його пенсія на місяць становить в 10 разів більше доходів, ніж пенсія позивачки, вона звертається із вказаним позовом. 
З урахуванням наведеного, вважають, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки, якій встановлена третя група інвалідності у зв`язку із хворобою та яка потребує матеріальної допомоги, аліментів на її утримання, з врахуванням можливості відповідача надавати таку допомогу в розмірі ? частини його доходів. Оскільки він окрім пенсії, має ще заощадження, зокрема з банківських рахунків та продажу автомобілю, які витрачає на свої потреби. 
10.12.2025 року відповідачем подано додаткові письмові пояснення. Ззаначає, що як вбачається з виписка по особовій картці, відкритій в АТ «Ощадбанк» з вересня 2024 року по листопад 2025 року зазначено рух коштів по рахунку де відображено оплату на придбання ліків, продуктів харчування, оплату комунальних платежів, витрати на заправку автомобіля, засобу зв`язку 
Так, ОСОБА_2 щомісячно несе витрати на придбання ліків : листопад 2025 – 4794 грн, жовтень 2025 – 2877 грн, вересень 2025 – 4771 грн, серпень 2025 – 3656 грн тощо.
ОСОБА_2 щомісячно несе витрати на оплату комунальних послуг на утримання квартири АДРЕСА_2 , в якій проживають сторони разом: листопад 2025 – 2992 грн, жовтень 2025 – 2260 грн, вересень 2025 – 2785 грн, серпень 2025 – 3258 грн тощо - тобто позивачка не несе витрати по утриманню своєї частки нерухомого майна. 
Отже Відповідач як за власне споживання так й за споживання Позивачкою, здійснює оплату спожитих комунальних послуг (вода, тепло, електроенергія, газопостачання) та здійснює оплату житлових послуг з утримання квартири згідно показань лічильників та виставлених рахунків з боку постачальників таких послуг ( з урахуванням наданих відповідачу пільг) до 3000 грн в місяць. 
Також негативна обстановка в сім`ї призвела до розладу здоров`я у відповідача, внаслідок чого він двічі переніс інфаркт міокарда, із оперативним вручанням, в результаті чого є інвалідом ІІІ групи, в березні 2000 року (28.03.2000) і в лютому 2008 року (22.02.2008 ) переніс інфаркт міокарда із оперативним втручанням. Що потребує постійниі регулярні медичні обстеження і лікування, хірургічне втручання, медикаментозне лікування на постійній основі . 
Під час судового засідання, яке відбулось 17.11.2025 року, відповідач переніс суттєвий стрес, емоційне перевантаження та хвилювання, яке суттєво позначилось на його стан здоров`я. В судовому засіданні позивачка вела себе агресивно, висловлювалась на адресу відповідача грубо (на що отримувала постійні зауваження суду). Прибувши до дому за адресою, де сторони зареєстровані, позивачка вчинила відповідачу сварку, із грубою лайкою, психологічний тиск, принижуючи його гідність. У відповідача піднявся тиск , погіршився стан здоров`я, та він змушеній був звернутися терміново до лікарні. 
У зв`язку з чим, 18.11.2025 року відповідач звернувся до свого сімейного лікаря, який надав направлення на обстеження та терміново звернутися до кардіолога. Лікарем надано рецепт на придбання ліків. Після обстеження, 25.11.2025 року відповідач був терміново направлений на проходження лікування в санаторій «Трускавець» .25.11.2025 року поліклінікою Управління СБУ в Миколаївській обл. видана санітарно курортна карта №16 на амбулаторне лікування із оплатою 25% вартості лікування (надані пільги). 
Відповідно обстеження «Ехокардіографія» від 02.12.2025 року, за висновком обстеження, потребує систематичного лікування та обстеження, спокій, вбачається значне погіршення стану здоров`я.
Також відповідач наголошує, що згідно вимог частини 2 статті 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який зокрема є непрацездатним й потребує матеріальної допомоги. Відповідач також є інвалідом Ш групи, потребує постійне медичне лікування. Позивачка має матеріальну забезпеченість, забезпечена не тільки прожитковим мінімумом, має постійний дохід понад пенсійне забезпечення, що підтверджується виписками з рахунків банків, які надані до суду. 
З матеріалів справи не вбачається наявності доказів, що з врахуванням встановлених позивачці медичних діагнозів та рекомендацій, остання несе постійні та систематичні витрати для підтримки свого стану здоров`я на відповідному рівні. Тобто на рівні, який перевищує розмір прожитковий мінімум в розмірі 2361 гривень. Одночасно згідно вимог ч.2, ст.75 СК України, позивачкою не доведено, що вона потребує матеріальної допомоги понад встановленого розміру прожиткового мінімуму. 
Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 75 Сімейного кодексу України права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах. Як наголошує відповідач, дружина (позивачка по справі), протягом усього спільного життя постійно зраджувала його, вела розгульний образ життя, морально знущалася, ображала його, постійно порівнювала його зі своїми коханцями, періодично уходила з дому в невідомому напрямку, при цьому залишаючи дітей одних вдома. Про що відповідачу ставало відомо згодом зі слів дітей, або сусідів, або друзів. Відповідач за родом своєї роботи часто перебував у відрядженнях, але постійно був за зв`язку, віддавав дружині заробітну платню. Також позивачка практично не приділяла уваги дітям, не контролювала їх навчання, поки відповідач перебував у службових відрядження. 
Ухвалою суду від 21.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі .
Ухвалою суду від 28.05.2025 року витребувано  у  Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області інформацію про всі виплати , які нараховуються гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з січня 2024 року по 2 квартал 2025 року включно.
Ухвалою суду від 26.06.2025 року витребувано  у Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області  інформацію відносно гр. ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не надавався з релігійних переконань, паспорт серія НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ),  в тому числі: 
- з якого часу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області як отримувач пенсії за віком та які проведенні нарахування за період з січня 2024 року і по 2 квартал 2025 року включно ;
- з якого часу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області як отримувач пенсії у зв`язку з інвалідністю та які були нарахування за період з січня 2024 року і по 2 квартал 2025 року включно; 
- який страховий стаж має ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області і які були нарахування за період з січня 2024 року і по 2 квартал 2025 року включно. 
Витребувано у переліку банківських установ інформацію про будь-які рахунки, відкриті у банках на ім`я ОСОБА_1  в період з 01.01.2020 по теперішній час із зазначенням руху коштів на рахунках.
Ухвалою суду від 25.09.2025 року витребувано у Акціонерного товариства "Ощадний банк України" інформацію в паперовому вигляді про будь-які рахунки відкриті на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в період з 01.01.2025 року по теперішній час із зазначенням руху коштів на рахунках та залишку на рахунках.
Ухвалою суду від 25.09.2025 року задоволено клопотання сторін про виклик свідків, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.
В судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , які пояснили суду, що позивачка неправдиво стверджує про те, що чоловік все їх спільне життя бив її та приховував кошти.
В судовому засіданні 17.11.2025 року, позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, при наданні своїх пояснень, зазначила, що вона була справжньою турботливою дружиною для совго чоловіка , займалась господарськими справами і доглядала дітей, поки чоловік працював.
За час проживання з ним в неї не було жодного щасливого дня, чоловік кожного дня приходив з роботи та бив її, навіть дітей бив. Приходив додому посеред ночі, всіх будив та завдавав й побоїв прямо в ліжку. Але потім вибачався і заради дітей вона залишалася з ним. Так, вона не зверталася до правоохоронних органів , оскільки ОСОБА_2 , благав її про це, щоб вона цим не завадила його кар`єрі.
Отже, вона має право на отримання від нього аліментів, так як її пенсійне забезпечення значно менше ніж у нього. Зазначила, що вона має право на утримання ще і тому, що терпіла його побої все життя саме знаючи, що в нього буде велика пенсія і вона на старості років буде нормально жити, нормально забезпечена, адже саме через його дії вона захворіла на цукровий діабет і вимушена була оформити низьку пенсію, адже працювати вже не могла. Отже вона не подаавала ні на розлучення, ні до органів правоохоронних не зверталася, в тому числі і з надією на забезпечену старість.
Вона зазначила, що відповідач ніколи не надава їй грошей з зарплати, вона випмушена була жити та утримувати двох дітей виключно на свою зарплату, коли чоловік працював за кордоном- вона не отримувала від нього жодної копійки.
Наразі в Інгульському районному суді м.Миколаєва триває спір за її позовом про розподіл спільного майна подружжя, оскільки все придбане майно ОСОБА_2 оформив на себе , а ще і незаконно без її дозволу подарував синові - отже вона має захистити своє право на половину нажитого майна.
Наразі вона потребує постійної купівлі ліків, на які витрачає майже 3000 грн щомісячно, отже вона вимушена проживати лише на 300-400 грн на місяць. 
Відповідач отримує велику пенсію, також в нього мають залишитися накопичені кошти, отже він має змогу та зобов`язаний сплачувати їй аліменти.
В судовому засіданні 17.11.2025 року відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, вважав його необґрунтованих та таким, що не підлягає задоволенні посилаючись на те, що його колишня дружина має достатній дохід на своє утримання, пенсійне забезпечення , весь період поки він працював, особливо у зхакордонних відрядженнях, вона отримувала всю його заробітну плату відповідача без обмежень і витрачала її на свої потреби. При цьому вона постійно його зраджувала, не займалась вихованням дітей, а саме сина ОСОБА_4 . Наголосив, що він дружину ніколи не бив, що вона його оговорює, інвалідність у позивачці за загальним захворюванням, якби не вживала спиртні напої, не вела розгульний спосіб життя, адже він часто був у відрядженні, то можливо цього не було. 
Зараз він добровільно взяв на себе витрати на оплату всіх комунальних платежів та поточного ремонту по утриманню спільного нерухомого майна, квартири в якій вони вдвох проживають, що і є його допомогою колишній дружині. 
Зауважив, що він також є особою з інвалідністю, яку набув під час роботи, переніс 2 операції на серце, потребує постійного прийому вартісних ліків, постійне медичне обстеження. Також він витрачає кошти і на бензин, допомагає онукам, в той час як позивачка навіть не бачить своїх онуків. Вся його пенсія витрачається на задоволення його власних потреб, на утримання житла , іноді куплаяє подарунки онукам. В нього немає змоги утримувати ще і колишню дружину, адже він постійно потнебуває і свого лікування і не може ще працювати, в той час як пзхивчка має додатковий дохід, адже ще надає послуги по догляду за дітьми і отримує за це оплату.
В останнє судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, надали суду заяву про проведення засідання за їх відсутності, просили про задоволення позову з викладених у заявах по суті справи підстав, та наданих пояснень . 
В останнє судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, надали суду заяву про проведення засідання за їх відсутності, просили про відмову у позові з викладених у заявах по суті справи підстав, та наданих пояснень, а також долучено письмовий виступ у судових дебатах . 
Відповідач бажав особисто бути присутнім в судовому засіданні 26.12.2025 року та надати свої пояснення, проте у відповідача сталося погіршення стану здоров`я і він терміново змушений зранку звернутися до лікарні (Медична санітарна частина СБУ), тому відповідач просить розглядати справи у його відсутність та прийняти до уваги викладену свою позицію в відзиві на позовну заяву, додатку до відзиву на позовну заяву, письмові пояснення та в клопотаннях про залучення додаткових доказів.
Позовні вимоги відповідач не визнає, вважає їх не обгрунтованими. Перебуваючи на черговому лікуванні в кардіологічному відділенні КНП ММ лікарня №1» №33128 від 01.05.2024 по 10.05.2024, зазначено погіршився стан здоров`я відповідача та був направлений на чергове обстеження і санітарно-курортне лікування. Маючи інвалідність за станом здоров`я, переніс ряд операційних втручань. Після судового засідання 17.11.2025 року позивачка спровокували конфлікт, та 18.11.2025 року відповідач терміново звернувся до свого сімейного лікаря та до кардіолога. На даний час відповідач проходить лікування та також потребує постійного догляду та фінансування придбання ліків та на лікування. 
У позивачки третя група інвалідності за загальним захворюванням, проте у відповідача третя група інвалідності, захворювання отримано в період проходження військової служби, є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у Позивачка в свою чергу має постійний місячний дохід понад 6500 грн, 15 тисяч гривень, 19 тисяч гривень та позивачкою не доведено, що вона потребує матеріальної допомоги понад встановленого розміру прожиткового мінімуму та потребує придбання ліків. Також позивачка приховує від суду: наявність нерухомого майна та отримання доходу від користування цим майном, надходження іншого доходу, коштів на особисті рахункову рахунки в банківських установах, наявність депозиту та отримання відсотків за користування депозитними коштами. Позивачка ставилась до в сімейних обовязків вкрай погано та безвідповідально. 
Позивачка набула інвалідність ІІІ групи в 2006 року за загальним захворюванням та отримує щомісячно пенсію за інвалідністю у розмірі 3323,00 грн, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а також отримує 3000,00 грн додаткової соціальної допомоги, що забезпечує її прожитковий мінімум і потреби. Крім того має постійний додатковий дохід щомісячно, щодо підтверджується виписками з рахунку, наданому за ухвалою суду до 20000,00 грн. Крім того позивачка не несе витрат на комунальні платежі, відсутні витрати на ліки та інше, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні частини четвертої статті 75 СК України та частини 2 статті 76 СК України. 
Відповідач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, отримав ІІІ група інвалідності, в період проходження військової служби, переніс три інфаркта міокарда передній верненої бокової стінки лівого желудочку. 
Відповідач акцентує увагу суду на такі обставини, що з позивачкою перебували у шлюбі з 04.07.1984 року і він не мав намір на розлучення не зважаючи увагу на складний характер позивачки, та завдяки інтересам родини. Підставами звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу послугувало те, що позивачка 16.08.2024 року звернулась до Інгульського районного суду м. Миколаєва із позовом про розподіл майна подружжя та ще з літа 2023 року почала збирати документи до даного позву, інформацію про майно, про доходи, виводити свої кошти з депозитних рахунків. І ця поведінка його збентежила, розмови із позивачкою про те, що треба вже думати за сім`ю, дітей, онуків, однак розмова пройшла без позитивних результатів. 
Позивачка постійно ображає, принижує відповідача, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, позивачка нехтуючи суд та постійні зауваження, продовжувала в залі суду ображати відповідача. Також відповідач звертає суд увагу на те, що позивачка нехтувала сімейними стосунками, неналежно ставилась до виховання дітей, виникали сварки з її вини, які вона провокувала конфлікти, приходила до дому в алкогольному сп`янінні, були випадки, що і побита, без будь яких пояснень. Відповідач, відчував відповідальність за дітей, за їх благополуччя, так як вважає що родина має бути повноцінна, що у дітей має бути батько і мати. 
Відповідач мав надію що позивачка змінне своє ставлення намагався знайти підхід, забезпечував родину, позивачка мала вільний доступ до його заробітної плати , ні в чому не була обмежена. Відповідач зазначає, що позивачці надавав постійно кошти на придбання продуктів харчування, придбання речей, а з літа 2023 року почав звертати увагу, що позивачка кошти стала кудись витрачати, не поясняючи куди, а зараз стає йому зрозумілим, що за ці кошти здійснює оплату адвокату. Тобто позивачка має кошти і на послуги адвоката, і на свої речи і на продукти харчування тощо. 
Проте, якщо позивачка не має коштів на своє утримання, як вона зазначає, але чому не звернулась до адвоката за захистом із безоплатної правничої допомоги. Таку поведінку позивачки, відповідач розцінює як ціль довести морально до значного погіршення стану здоров`я, що з урахуванням вже перенесених трьох інфарктів, може привести до смерті, а вона, в подальшому буде мати право на отримання пенсії, яка була призначена відповідачу, дану думку позивачка не приховувала і в судовому засіданні 17.11.2025 року, зазначивши, що вона завчасно планувала не працювати, щоб в подальшому отримувати пенсію свого чоловіка, відповідача по справі. 
Надані відповідачем медичні документи підтверджують погіршення стану здоров`я відповідача, відповідач на постійній основі несе значні витрати на лікування, підготовку до чергового операційного втручання у зв`язок із погіршенням стану здоров`я, тому відповідач несе значні витрати на своє лікування, що значно перевищує витрати на лікування позивачки, яка має інвалідність за загальним захворюванням.
Також зазначив, що розмір понесених судових витрат буде наданий відповідачем додатково із розрахунком даних витрат. 13.05.2025 року між відповідачем ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «Веріковська, Дяченко та партнери» укладений договір про надання професійної правничої допомоги ВТА 0021. Орієнтований розмір судових витрат, які відповідач має понести при розгляді даної справи складає 25 000 грн., що зазначено в договорі про надання правничої допомоги. 
Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи , суд прийшов до наступного.
Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як підтверджується матеріалами справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.07.1984 року по 15.01.2025 року, шлюброзірвано рішенням центрального районного суду м.Миколаєва у справі № 490/7226/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .
Як вбачається з вказаного рішення суду, ОСОБА_1 , просила суд про надання строку на примирення , який було надано судом 30.10.2024 року - проте примирення між подружжям не відбулося.
Від шлюбу сторони мають двох повнолітнії дітей сина ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .
Згіднго Довідки до акту огляду МСЕК від 21.11.2011 року, ОСОБА_1 , встановлена третя група інвалідності безстроково за загальним захворюванням. Не встановлено що вона потребує стороннього догляду. Зазначено, що можлива праця І-ІІ класу важкості та напруженості.
З 04.04.2012 року ОСОБА_1 є пенсіонером за інвалідністю третьої групи. Згідно Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда має основний діагноз цукровий діабет, посттравматичну енцефалопатію, ураження хребта , захворювання нервової системи. Рекомендовано лікування у невролога та ендокрінолога , періодичне стаціонарне лікування та ЛФК.
ОСОБА_1 є особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже досягла пенсійного віку .
Згідно Довідки, яка видана ОСОБА_1 вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області i отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України від 09.07.2003 №1058-IV “Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування”з24.11.2006року. Нарахований та виплачений розмір пенсії з 01.01.2024 по 30.06.2025 року становить 54572,00 грн , середньомісячна пенсія становить близько 3323 грн
На підтвердження своїх тверджень щодо фізичного знущання чоловіка над собою позивачка надала лише Акт судово-медичного огляду від 14.08.2000 року про наннесення їй легких тілесних ушкоджень у вигляді побиття ногами в область голови 29 червня, з її слів була побита чоловіком.
При цьому жодних звернень до правоохоронних органів стосовно завдання їй шкоди , вчинення насильства з боку чоловіка - вона суду не надала , а в суді пояснила, що з такими заявами і не зверталася. 
Як не заперечується сторонами, за час перебування в шлюбі сторонами придбавалося різне нерухоме та рухоме майно, наразі в провадженні Інгульського районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа № 489/6125/24 (провадження № 2/489/247/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права приватної власності на нерухоме майно.
Так, за ОСОБА_2 , зареєстровано на праві власності житловий будинок, загальною площею 150 кв.м. та земельна ділянка , площею 0,0234 га за адресою АДРЕСА_3 , гараж , площею 21,7 кв.м. в АДРЕСА_4 ; 1/ 4 частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 ( власниками інших часток по 1/4 частки є ОСОБА_1 , та діти сторін).
Щодо витрат на ремонт вказаного будинку, правомірності відчуження автомобіля ОСОБА_2 своємму синов ОСОБА_7 , вартсоті цього автомобіля - вказані обствини є предметом доказування та встановлення судом в межах інших цивільних справ , які перебувають в провадженні іншого складу суду за позовами ОСОБА_1 і розгляд яких наразі не є завершеним - отже виходять за межі предмета доказування в межах даної спрваи та відповідна оцінка поясненням сторін щодо вказних обставин судом не надається.
Як слідує з аналізу Виписки з рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» , відкритого на ім`я позивачки - щомісячно крім пенсії вона отримує 3000 грн виплати (фінасова допомога ВПО та виплати за програмою Є-підтримка), та періодично перекази на суму приблизно 8 000 грн.
Згідно отриманих судом відомостей , ОСОБА_1 з 02.04.2022 року і станом на час розгляду справи має статус ВПО в м.Рівне і щомісячно отримує додатково 3000 грн соціальних виплат як внутрішньо-переміщена особа. 
При цьому про вказаний дохід позивачка суду жодним чином не повідомила, більш того, стверджує про проживання в м.миколаєві весь цей час , і в судовому засіданні навіть заперечувала про отримання будь-яких коштів на її картковий рахунок, крім пенсійних виплат, зазначає, що кошти, які надходять на її картку - це невідомо які кошти і це не її кошти.
Також матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 дійсно мав депозитні рахунки в АТ "Ощадбанк", проте станом на початок 2025 року на його рахунках залишок грошових кошів становив нуль гривень.
Як вбачається з матеріалів справи, ім`я ОСОБА_1 були також відкриті депозитні рахунки в 2022 році в АТ «ПриватБанк», , та на її рахунки, відкриті в АТ «Raiffeisen BANK», здійснювалися надхоження: 04.12.2023р. – 10 000,00 грн. та 05.12.2023р. - 100 000,00грн. 
Відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області і отримую пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Є ветераном війни-учасником бойових дій (безтермінове), що підтверджується Посвідченням серія НОМЕР_4 виданого 16.12.2004 року Управлінням СБ України в Миколаївській області.
Є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_5 виданого 10.01.1994 року . 
Має ІІІ групу інвалідності, захворювання отримано в період проходження військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК №988989 від 21.12.2012 року
Згідно Довідки ГУ ДПС у Миколаївській області , за період з 01.01.2024 року по 31.03.2025 року ОСОБА_2 інших доходів ( крім 1 085 грн благодійної допомоги одноразово) не отримував.
Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області пенсіонер ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївськійобласті і отримує пенсію за вислугу років відповідно до ЗаконуУкраїни“Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Сума пенсії за період:з 01.01.2024 р.по 30.06.2025 р.складає: 514 658,82 грн, середньомісячна пенсія становить27 941, 95 грн.
Згідно відповіді 326461/ Філії Миколаївське ОУ АТ «Ощадбанк» про наявність грошових коштів на рахунках відповідача, слід зазначити, що він мав не один депозитний рахунок, на якому зберігав спільно набуті у шлюбі грошові кошти. Так, згідно відповіді банку, яка міститься в матеріалах справи (електронні файли) на рахунках ОСОБА_2 станом з 01.01.2020-17.03.2025 року знаходилися такі кошти:- Вклад №56234114 від 20.06.2018 р. (дата закриття 23.12.2020 р.); UA343264610000026302056234114 В ГРН. На дату закриття на рахунку 1050000 грн.- Вклад №19448006215 від 09.04.2019 р. (дата закриття 10.04.2020 р.); НОМЕР_6 в EUR. На дату закриття на рахунку НОМЕР_7 EUR.- Вклад №19695306215 від 22.12.2020 р. (дата закриття 23.12.2021 р.); НОМЕР_8 в грн. На дату закриття на рахунку 1050000 грн.- Вклад №19804978115 від 22.12.2021 р. (дата закриття 24.06.2022 р.); UA813264610000026209000219318 В ГРН. На дату закриття на рахунку 1010000 грн. 
Отже суд не може прийняти заперечення представників обох сторін щодо наявності великих заощаджень у колишнього подружжя, адже ці кошти надходили та рахунки та були зняті з них , а отже і викорситані, під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі , і доказів наявності цих коштів на теперішній час у будь-кого з них - суду не надано.
Згідно наданих відповідачем медичних документів, ОСОБА_2 має серцеві захворювання, що підтверджується:
- виписним епікризом від 20.09.2002 року Миколаївською обласної лікарні Обласної кардіологічний центр із діагнозом: ІБС: Гострий(20.03.2000) без Q-інфаркт міокарда передній верненої бокової стінки лівого желудочка. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН ІІА– 1 ст. Рекомендовано медикаментозне лікування на постійній основі;
- епікриз від 22.02.2008 року видане Інфарктним відділенням 1-ї міської клінічної лікарні на підтвердження перебування на стаціонарному лікуванні з 22.02.2008 по 05.03.2008 з діагнозом ішемічна хвороба серця, гострий трансмуральний інфаркт міокарда передній верненої бокової стінки лівого желудочка. Рекомендовано медикаментозне лікування на постійній основі;
- випискою , виданою Інфарктним відділенням 1-ї міської клінічної лікарні з історії хвороби з 05.03.2008 по 18.03.2008 ІБС: Гострий(20.03.2000) без Q-інфаркт міокарда передній верненої бокової стінки лівого желудочка;
- - випискою , виданою Інфарктним відділенням 1-ї міської клінічної лікарні з історії хвороби з 29.06.2016 по 08.07.2016 ІБС: Гострий(20.03.2000) повторний Q-інфаркт міокарда задньої стінки лівого желудочка, постінфарктний кардеосклероз;
- випискою , виданою відділенням хірургічного лікування ішемічної хвороби серця ДУ Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова про проведення хірургічного втручання з 03.11 по 10.11.2016 року ( мамарокоронарне шунтування), рекомендовано потсіне медикаментозне лікування , консультації супутніх лікарів; 
- виписками з медичної картки стаціонарного хворого за серпень 2016 та листопад 2016 року кардіологічного центру МОЛ з діагнозом помтінфарктний кардіосклероз , рекомендоване постійне медикаментозне лікування.
- докази проходження лікування в медичному реабілітаційному санаторію «Одеса» з 16.01.по 26.01.2024 року за численними захворювання опорно-рухового апарату та захворююваннями серцево-судинної системи;
- Висновки з лікувально-діагностичного відділення від 17.01.2024 щодо хвороби нирок ОСОБА_2 та від 18.01.2024 щодо хронічної хвороби серця ;
- виписний епікриз КНП ММР «Міська лікарня №1» стаціонарного хворого кардіологічного відділення №33128 від 01.-5.2024 по 10.05.2024: стенокардія напруження ІІФК. Постіннфарктний кардіосклероз (2008-2016) з порушенням функції збудливості та провідності: політонна, поліморфна, екстрасистолія, АВ-блокада 1 ступені, КАГ, МКШ-2(2016), СН- стадія С зі збереженою ФВ ЛШ. ХСН 1 стадії. Гіпертонічна ІІІ стадія (ГІМ), 1 ступень , ризик 4., ДЕ ІІ ст, змішаного ґенезу, перебрастенічний синдром.Реомендоване постійне медикаментозне лікування;
- висновок комп`ютерного томографічного обстеження від 20.05.2024 із висновком про наявність захворювань системи травлення.
- медичні документи щодо проходження ним лікування в листопаді-грудні 2025 року з діагнозом ураження нирок, серцево-судинні захворювання, постінфарктний кардіосклероз. Рекомендовано медикаментозне та санаторне лікування.
Має пільгу на оплату санаторного лікування - 25%.
Також відповідачем надано докази , що він несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за адресою спільної квартири, де разом проживає з позивачкою, в середньому близько 3000 грн на місяць. Позивачка не заперечувала, що витрати по утриманню квартири несе відповідач, вона участі в цьому не приймає.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. 
Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. 
Згідно ч.6 ст. 75 СК України той із подружжя, хто став непрацездатним у зв`язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно доЦивільного кодексу України.
Ст. 76 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.
Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.
Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.
Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2024 від 29.10.2024 ч.4 ст.75 Сімейного кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України, а саме те, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже, на час розгляду справи положення даної норми закону не діють, тому доводи представника відповідача про те, що позивачка отримує пенсію по інвалідності в розмірі, який перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, та не потребує матеріальної допомоги, суд вважає безпідставними.
Конституційний Суд України у цьому ж рішенні вказав, що нужденність одного з подружжя, який є непрацездатним, повинна встановлюватися із урахуванням співвідношення між його заробітною платою, пенсією, іншими доходами та тими потребами, які є важливими для його нормального життєзабезпечення.
Конституційний Суд України зазначає, що потребу в матеріальній допомозі за наявності спору слід визначати в судовому порядку у кожному конкретному випадку у спосіб зіставлення доходів і витрат позивача та відповідача, а також перебування в особи (відповідача) на утриманні інших осіб (батьків, дітей від інших шлюбів тощо), що дасть можливість повною мірою визначити матеріальну потребу одного з подружжя і можливості іншого з подружжя в наданні утримання (аліментів) та забезпечить тому з подружжя, хто є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, можливість її отримати, а призначення особі відповідної пенсії або іншої соціальної виплати не може залежати від виплат, які здійснює один із подружжя на утримання іншого з подружжя. Призначення державою соціальних виплат не може впливати на призначення аліментів на утримання одного з подружжя або ж виключати можливість такого призначення.
Аналіз вищевказаних норм права дає підстави для висновку, що зобов`язання з утримання одного з подружжя можуть виникати за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу - якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; здатність другого з подружжя надавати таку матеріальну допомогу.
Згідно з ч. ч. 1, 3 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.
Статтею 80СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Обґрунтовуючи підстави позову, позивачка посилається на те, що вона втратила працездатність внаслідок неправомірних дій відповідача під час проживання однією сім`єю, є інвалідом третьої групи, через що несе витрати на лікування, які перевищують розмір прожиткового мінімуму, тому їй нагально потрібні грошові кошти.
Суд зауважує, що доказів того, що позивачка набула інвалідності саме через поведінку чоловіка, - суду не надано, твердження позивачки нічим не доведено, а рішення суду не може грунтуватися на припущеннях.
Так, щодо наявності юридичних складових у даній справі: наявні такі складові і сторонами вони не заперечуються, як набуття непрацездатності дружиною під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Отже, доказуванню та оцінки судом підлягають наступні дві складові: потреба в матеріальній допомозі та здатність другого з подружжя надавати таку матеріальну допомогу.
Суд приймає до уваги, що потреби непрацездатної людини, як правило, не обмежені тими звичайними потребами, які має здорова людина, тому вимагають додаткових витрат на лікування, оздоровлення, харчування, що зумовлено іншим, відмінним способом життя такої людини.
У постанові від 24.06.2021 року по справі № 759/6629/19 Верховний Суд зазначив, що призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його.
Але, на підтвердження необхідності проходження лікування позивачка надала до суду лише довідку МСЕК та форму реабілтації особи -інваліда. Жодних копій медичних карток та епікризів, консультативних висновків лікарів та спеціалістів, результатів проходження медичних обстежень , рецептів на медикаменти позивачка суду не надала. Отже, з наданих нею документів взагалі не вбачається її потреба в постійному лікуванні та придбанні ліків. А тому суд позбавлений можливості перевірити доводи ОСОБА_1 про те, що витрати, які вона мусить нести на лікування та обстеження стану свого здоров`я, призводять до порушення її права на достатній життєвий рівень для себе, гарантований ст. 48 Конституції України, що позивачка вимушена робити вибір між можливими наслідками через відсутність відповідного лікування та достатнім харчуванням, гідним існуванням тощо.
Натомість відповідач, який так само як позивачка є інвалідом ІІІ групи та непрацездатною особою, надав суду достатньо медичних документів на підтверлждення і наявності у нього серйозних захворювань, і потреби в постійному лікуванні , придбанні ліків та обстеженнях.
Крім того, підставою для набуття одним з подружжя права на утримання та створення обов`язку для іншого з подружжя є можливість таке утримання надавати.
До уваги приймаються доходи і витрати позивача та відповідача, отримання непрацездатним членом подружжя пільг, субсидій, наявність у нього майна, що може приносити дохід тощо.
Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що у позивача є майно, яке може приносити дохід як недоведені.
При цьому , суд враховує, що позивачка як особа з інвалідністю отримує додаткові соціальні виплати у розмірі 3000 грн - а саме допомогу на проживання для внутрішньо переміщених осіб, яка призначається та виплачується органами Пенсійного фонду України. Вона спрямована на підтримку найбільш вразливих категорій переселенців.
Суд додатково враховує, що позивачка не повідомила сужу про отримання таких випалті та взагалі заперчеувала її отримання та не змогла пояснити суду, до якої категорії осіб, які мають право на допомогу, вона відноситься ( особи, які перемістилися з територій, де ведуться або велися бойові дії, а також з тимчасово окупованих територій; особи, чиє житло було зруйноване або визнане непридатним для проживання) .
Отже, судом встанволено, що наразі позивачка має дохід у 6323 грн щомісячно, при цьому не несе витрат на утримання житла, а докази понесення регулярних витрт на своє лікування та потребу у таких витратах взагалі не надала.
Також позивачка має у власності житло та земельну ділянку.
Крім того, суд також враховує, що відповідач переніс декілька хірургічних операцій на серці, потребує постійного лікування, також є інвалідом ІІІ групи, несе витрати по утриманню спільного майна, добровільно сплачуючи і за позивачку, що також впливає на вирішення питання про його можливість надавати позивачці матеріальну допомогу. 
З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 , звернувшись до суду з даним позовом, довела, що є особою з інвалідністю третьої групи, отримує пенсію у відповідному розмірі, судом також з`ясовано, що вона має додаткові соціальні виплати, про які позивачем суду не повідомлено, однак залишився недоведеним факт, що вона несе додаткові витрати на своє лікування та витрачає на це значні кошти та факт, що відповідач має достаній дохід для утримання колишньої дружини.
Натомість відповідачем доведено, що його матеріальне становище та його доходи не є такими, що дають йому можливість надавати їй матеріальну допомогу - адже він надав суду докази про необхідність свого постійного лікування та поступового погіршення здоров`я . 
Крім того, суд враховує, що позивачка має двох дорослих працездатних дітей , від яких також має право на утримання непрацездатної матері, проте з такими позовами до них не зверталася та про можливість отримання допомоги від дітей не зазначала.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня2006року).
Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, суд відносить судові витрати на рахунок держави. Також на рахунок позивачки не підлягають стягненню витрати , понесені нею на правову допомогу.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.12,81,141,247,263-265,273 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини з інвалідністю ІІІ групи - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 06.01.2026 року.

Суддя О.А. Гуденко