ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/14963/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Лозовського О.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до НОМЕР_1 Прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі – відповідач, в/ч НОМЕР_2 ) з наступними позовними вимогами:
1. Визнати протиправними дії II Прикордонного загону щодо відмови у здійсненні нарахування і виплати допомог для оздоровлення та матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань за 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки, а також компенсації за невикористані відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, із включенням до складу грошового забезпечення (як розрахункової величини), з якого обчислюються їх розміри, належної суми індексації у розмірі 4432,12 грн (розрахованої, як різниця між сумою індексації, із врахуванням базового місяця січень 2008 року, та розміром підвищення доходу у березні 2018 року).
2. Зобов`язати НОМЕР_1 Прикордонний загін здійснити нарахування і виплату допомог для оздоровлення та матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань за 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки, а також компенсації за невикористані відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, із включенням до складу грошового забезпечення (як розрахункової величини), з якого обчислюються їх розміри, належної суми індексації у розмірі 4430,69 грн (розрахованої, як різниця між сумою індексації, із врахуванням базового місяця січень 2008 року, та розміром підвищення доходу у березні 2018 року).
3. Визнати протиправними дії НОМЕР_1 Прикордонного загону щодо відмови у здійсненні виплати із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, із врахуванням раніше проведених виплат.
4. Зобов`язати НОМЕР_1 Прикордонний загін здійснити виплати із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, із врахуванням раніше проведених виплат.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 з 05.10.2018 по 10.11.2022 проходив військову службу проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 . Під час проходження військової служби відповідач належним чином не здійснювали нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у зв`язку з чим останній звернувся до суду.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі №140/3147/24, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2025, позов задоволено частково, зокрема, серед іншого, зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) індексації грошового забезпечення за період з 05.10.2018 по 10.11.2022 відповідно до абзаців четвертого - шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Вказане рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі №140/3147/24, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2025, було виконано відповідачем, однак нарахування і виплату допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за спірні періоди, а також компенсації за невикористані відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні здійснено відповідачем без врахування у складі місячного грошового забезпечення суми індексації у розмірі 4430,69 грн (розрахованої, як різниця між сумою індексації, із врахуванням базового місяця січень 2008 року, та розміром підвищення доходу у березні 2018 року), що призвело до отримання названих видів грошового забезпечення у меншому розмірі.
На звернення позивача до в/ч НОМЕР_3 що перерахунку додаткових видів грошового забезпечення в належному розмірі з врахуванням у їх складі індексації-різниці, відповідач листом від 24.11.2025№09/В-1559/1659 відмовив у здійсненні належних виплат та здійсненні перерахунку. 
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування цієї позиції зазначив, що під час проходження військової служби позивачу виплачувалось належне грошове забезпечення, яке обчислювалось та нараховувалось у межах виділених коштів. При цьому індексація грошового забезпечення не входить до складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, а тому не враховується до розміру належних та виплачених позивачу додаткових видів грошового забезпечення.
Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від сторін не надходило.
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 з 05.10.2018 по 10.11.2022 проходив військову службу проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 .
Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 10.11.2022 №469-ос штаб-сержанта ОСОБА_1 , звільненого у відставку наказом від 31.10.2022 №449-ос за підпунктом «б» пункту 3 часини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 10.11.2022.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі №140/3147/24, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2025, позов задоволено частково, зокрема, серед іншого, зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) індексації грошового забезпечення за період з 05.10.2018 по 10.11.2022 відповідно до абзаців четвертого - шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Відповідач провів нарахування та виплату вказаних у рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі №140/3147/24 сум, що не заперечується відповідачем.
З огляду на те, що у спірні періоди місячне грошове забезпечення позивача не було проіндексоване, відповідно нарахування та виплата допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсація за невикористані відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, проводилась відповідачем без включення до їх складу (як розрахункової величини) з якого обчислюються їх розміри, належної суми індексації у розмірі 4432,12 грн (розрахованої, як різниця між сумою індексації, із врахуванням базового місяця січень 2008 року, та розміром підвищення доходу у березні 2018 року).
На звернення позивача до в/ч НОМЕР_3 що перерахунку додаткових видів грошового забезпечення в належному розмірі з врахуванням у їх складі індексації-різниці, відповідач листом від 24.11.2025№09/В-1559/1659 відмовив у здійсненні належних виплат та здійсненні перерахунку.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частини друга і третя статті 9 Закону №2011-XII).
Абзацами першим та другим пункту 4 вказаної статті встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III (далі - Закон №2017-III) з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Відповідно до статті 19 цього ж Закону №2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 №9-рп/2013 наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.
На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Суд звертає увагу на те, що право на нарахування та виплату допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019, 2020, 2021 та 2022 роки, а також компенсації за невикористані відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач набув, в цій частині його право було реалізоване, що підтверджується особистими картками грошового забезпечення та заробітної плати військовослужбовця ОСОБА_2 , що не є спірним (а. с. 26-32).
Спірним питанням є підстави включення при обчисленні цих виплат належної суми індексації у розмірі 4432,12 грн (розрахованої, як різниця між сумою індексації, із врахуванням базового місяця січень 2008 року, та розміром підвищення доходу у березні 2018 року).
Верховним Судом у постановах від 21.12.2021 у справі №820/3423/18, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17 викладена правова позиція, відповідно до якої індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг. До грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Отже, з наведеного слідує, що індексація-різниця, яка позивачу нарахована та виплачена на виконання рішення суду у справі №140/3147/24, не може вважатися одноразовою виплатою, тому має бути врахована у складі грошового забезпечення для розрахунку, в тому числі, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також компенсації за невикористані відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні.
Однак відповідач виплату вказаних видів грошового забезпечення протиправно здійснював без урахування в складі грошового забезпечення індексації-різниці, яка мала постійний характер.
Виходячи зі змісту частини третьої, четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
На виконання положень частини першої статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
За визначенням, наведеним в пункті 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Інструкція №260), якою визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Відповідно до статті 9 Закону №2011-ХІІ, Постанови №704 наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який набув чинності 20.07.2018 (далі - Порядок №260).
До набуття чинності Порядком №260 грошове забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України виплачувалось відповідно до вимог Інструкції №260.
Відповідно до пункту 30.3 Інструкції №260 розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Як передбачає пункт 33.3 Інструкції №260, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Згідно з пунктом 1 розділу XXIII Порядку №260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 6 розділу XXIII Порядку №260 розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
За правилами, визначеними у пункті 7 розділу XXIV Порядку №260, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Відповідно до пункту 5 розділу XXXII Порядку №260 одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.
Згідно з пунктом 6 розділу XXXI Порядку №260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
Пунктом 2 розділу I Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306; далі - Інструкція №558, зі змінами), установлено, що грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством. Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).
У розділі IV Інструкції №558 визначені порядок, умови та розміри виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 1 глави 7 розділу IV Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Право на виплату грошової компенсації за невикористані дні відпустки визначене абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-XII.
Відповідно до пункту 6 глави 8 розділу V Інструкції №558 у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей. Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Розмір, підстави, порядок виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби відповідно до пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII регламентовано главою 9 розділу V Інструкції №558.
Так пунктом 1 глави 9 розділу V Інструкції №558 установлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу жінкою-військовослужбовцем, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (у цьому та інших пунктах цієї глави мається на увазі наявність календарної вислуги років).
Отже, виплата допомоги для оздоровлення, а також одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток здійснюється з місячного грошового забезпечення, до складу якого входять посадовий оклад та оклад за військовим (спеціальним) званням, тобто розмір останніх безпосередньо впливає на розмір одноразових видів грошового забезпечення та виплат при звільненні.
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 була виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в листопаді 2019 року в сумі 1425,00 грн, в листопаді 2022 року в сумі 1425,00 грн; грошова допомога для оздоровлення в грудні 2018 року в сумі 9733,53 грн, в червні 2019 року в сумі 10814,70 грн, грудні 2020 року в сумі 12287,25 грн, в грудні 2021 року – 12349,55 грн, в листопаді 2022 року – 15778,70 грн; в листопаді 2022 року виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у сумі 94672,20 грн та грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової щорічної відпустки як учаснику бойових дій в сумі 47863,21 грн (а. с. 27-32).
Таким чином, оскільки в межах адміністративної справи №140/3147/24 суд встановив, що відповідач порушив право позивача на отримання індексації-різниці в належному розмірі за період з 05.10.2018 по 10.11.2022, яка є складовою грошового забезпечення, тому доходить висновку, що позивач має право на перерахунок допомоги для оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік та за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової щорічної відпустки як учаснику бойових та одноразової грошової допомоги при звільненні, із включенням до складу грошового забезпечення (як розрахункової величини), з якого обчислюються їх розміри, належної суми індексації у розмірі 4432,12 грн (розрахованої, як різниця між сумою індексації, із врахуванням базового місяця січень 2008 року, та розміром підвищення доходу у березні 2018 року). Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.
При цьому, суд також зауважує, що відповідач не заперечує щодо розміру суми індексації 4430,69 грн (розрахованої, як різниця між сумою індексації, із врахуванням базового місяця січень 2008 року, та розміром підвищення доходу у березні 2018 року).
Разом з тим, вимога в частині нарахування та виплати допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018, 2020, 2021 роки, із включенням до складу грошового забезпечення (як розрахункової величини), з якого обчислюються їх розміри, належної суми індексації у розмірі 4430,69 грн (розрахованої, як різниця між сумою індексації, із врахуванням базового місяця січень 2008 року, та розміром підвищення доходу у березні 2018 року) до задоволення не підлягає, бо, як підтверджено матеріалами справи, у 2018, 2020 та 2021 роках допомоги для вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_2 не нараховувалась та не виплачувалась.
Також при вирішенні спору судом враховано, що відповідно до пункту 2 Порядку №44 виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Пункти 4 та 5 Порядку №44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
З аналізу наведених норм вбачається, що належна до виплати позивачу сума індексації грошового забезпечення відноситься до виплат, право на які позивач набув у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, тому в розглядуваному випадку підлягає застосуванню Порядок №44.
Така позиція відповідає висновкам постанови Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №812/1048/17, згідно з якими механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, передбачає виплату такої компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб за місцем одержання грошового забезпечення одночасно з виплатою грошового забезпечення.
Таким чином, суд погоджується з позивачем, що нарахування та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 та 2022 роки, а також компенсації за невикористані відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням у їх складі індексації-різниці слід проводити з врахуванням пункту 2 Порядку №44.
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що при виплаті позивачу допомоги для оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 та 2022 роки, а також компенсації за невикористані відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні були враховані суми індексації у розмірі 4432,12 грн (розрахованої, як різниця між сумою індексації, із врахуванням базового місяця січень 2008 року, та розміром підвищення доходу у березні 2018 року), з урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають частковому задоволенню у спосіб, визначений судом.
Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат учасниками справи суду не надано.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до НОМЕР_1 Прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.
Визнати протиправними дії НОМЕР_1 Прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні нарахування та виплати допомоги для оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки, допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 та 2022 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової щорічної відпустки як учаснику бойових дій, одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням в складі місячного грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок, індексації-різниці в розмірі 4432,12 грн, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
Зобов`язати НОМЕР_1 Прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_2 ) здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки, допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 та 2022 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової щорічної відпустки як учаснику бойових дій, одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням в складі місячного грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок, індексації-різниці в розмірі 4432,12 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський