19.01.26
22-ц/812/179/26
Провадження №22-ц/812/179/26 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Миколаїв
Справа № 484/5729/25
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Шаманської Н.О.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В., 
із секретарем судового засідання – Колосовою О.М.,
переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу 
за позовом 
ОСОБА_1 
до
ОСОБА_2 
про розірвання шлюбу
за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_3 ,
на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, постановлену суддею Маржиною Т.В., 13 листопада 2025 року в приміщенні цього ж суду, повний текст ухвали складено 13 листопада 2025 року,

у с т а н о в и в:

14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2025 року провадження за позовом відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними матеріалами справи. Судовий розгляд призначено на 13 листопада 2025 року.
10 листопада 2025 року відповідачка ОСОБА_2 звернулась з клопотанням про надання їй строку для примирення з позивачем терміном на шість місяців з метою збереження сім`ї та в інтересах спільних малолітніх дітей.
12 листопада 2025 року позивач, діючи через свого представника ОСОБА_3 , надіслав до суду заперечення проти задоволення клопотання виходячи з того, що твердження відповідачки не відповідають дійсним обставинам справи, є формальними та суперечать власній правовій позиції у іншій цивільній справі №638/19046/25 за її заявою про стягнення аліментів на утримання дружини, де вона прямо зазначала, що примирення між подружжям є неможливим. Вважав, що заява про надання строку для примирення суперечить її попередній поясненням та є зловживанням процесуальними правами, спрямованими виключно на затягування розгляду справи про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до положень статей 56, 111 Сімейного кодексу України заходи для примирення відсутні, оскільки позивач неодноразово заявляв про остаточний розрив сімейних відносин, припинення спільного проживання та небажання продовжувати шлюб.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 листопада 2025 року сторонам надано строк на примирення тривалістю у шість місяців, на цей час провадження у справі зупинено до 13 травня 2026 року.
Не погодившись з такою ухвалою в частині зупинення провадження у справі, позивач, діючи через свого представника, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.
Зазначав, що шлюбні стосунки з відповідачкою фактично припинені, суд не встановив наявності реальних підстав для примирення, а лише формально послався на неузгоджену позицію сторін, не навів жодного факту чи доказу на користь реальної можливості примирення. Натомість матеріали справи свідчать протилежне. Крім того, вважав, що відповідачка зловживає своїми процесуальними правами, тоді як відповідно до положень частини першої статті другої, частини третьої статті 12 та статті 43 ЦПК України учасники процесу зобов`язані діяти добросовісно. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_2 вважала апеляційну скаргу необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з того, що факти, викладені позивачем в апеляційній скарзі не відповідають фактичним обставинам справи. Сам факт надання судом подружжю строку для примирення сприятиме збереженню сім`ї та не суперечить моральним засадам суспільства, а незгода позивача не є перешкодою для вжиття судом заходів з примирення сторін та зупинення провадження у справі.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином ( а.с. 80 зворот ).
Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі .
У зв`язку з викладеним, відповідповідно до п. 2 ст. 372 ЦПК України, суд розглядав справу у відсутність сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається та судом установлено, що у жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який аргументує тим, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 2016 року, від якого сторони мають двох малолітніх дітей сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Сторони не підтримують шлюбні відносини, спільно господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Причиною розірвання шлюбу є відсутність порозуміння між сторонами, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин , що призвело до втрати почуття поваги та любові. Шлюб носить формальних характер , тому його збереження буде суперечити інтересам сторін. 
У листопаді 2025 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про надання строку для примирення терміном на 6 місяців, необхідність якого пояснила бажанням збереження сім`ї, оскільки їх шлюб триває майже 9 років, від шлюбу народилось двоє дітей віком 7 років і 1 рік , а тому збереження сім`ї буде відповідати інтересах двох малолітніх дітей. 
Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що передбачене ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.
Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 2016 року (а.с.7).
Від шлюбу мають сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.6, 12).
Пунктом 4 частини першої ст.251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Згідно з п.3 частини першої ст.253 ЦПК України у випадках, встановлених п.4 частини першої ст.251 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.
Отже, якщо у справі про розірвання шлюбу суд дійде висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, який не може перевищувати шести місяців, суд відповідно до імперативної вказівки пункту 4 частини першої ст.251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі на цей строк.
У даному випадку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність надання сторонам строку для примирення, зваживши на те, що відповідач розривати шлюб не бажає, звернулася до суду із заявою про надання строку для примирення, сторони є батьками двох малолітніх , та зупинив провадження у справі на строк, що не перевищує встановлений частиною сьомою ст.240 ЦПК України.
За такого, доводи апелянта про те, що суд не встановив наявності реальних підстав для примирення, а лише формально послався на неузгоджену позицію сторін, не заслуговують на увагу.
Отже, надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, сприяє збереженню сім`ї, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу. Незгода з цим позивача, про яку він вказує в апеляційній скарзі за наявності клопотання іншого з подружжя, який бажає примирення, не є перешкодою для вжиття судом заходів примирення сторін.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Отже, станом на день постановлення оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції цілком правомірно надав сторонам строк для примирення подружжя, більш того, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбудеться і хоча б один з них наполягатиме на припиненні шлюбу, суд повинен вирішити справу по суті.
За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі у зв`язку з наданням подружжю строку для примирення є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи та є обґрунтованими.
Відповідно до положень ст.375 ЦПК України ухвала суду першої інстанції, якою зупинено провадження у справі, залишається без змін, оскільки постановлена судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 листопада 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий  Н.О.Шаманська 

Судді        В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова 
Повний текст постанови складено 19 січня 2026 року.