Справа № 199/16557/25
(3/199/177/26) 
ПОСТАНОВА 
іменем України
20.01.2026 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра Воробйов В.Л. за участю: 

- захисника особи, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 – адвоката Ружа І.В. 

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце роботи не відомо, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №515086 від 16.11.2025 року, що «16.11.2025 року приблизно о 21-20 годині, за адресою: м. Дніпро, шосе Полтавське, 11К, ОСОБА_1 повторно протягом року, керувала транспортним засобом AUDI A6 з державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей розширені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість). Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовилась, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП».
ОСОБА_1  у судовому засіданні свою провину визнала частково, та зазначила, що вина полягає лише в її надмірній емоційності під час інциденту. У вчиненні самого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП винною себе не визнає та не була обізнана про своє притягнення судом до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Захисник Ружа І.В. у судовому засіданні від свого імені подав письмові пояснення, в яких виклав обґрунтування про закриття провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.
З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» убачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Дослідивши докази, з урахуванням того факту, вважаю, що ОСОБА_1  винна у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що підтверджуються наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №515086 від 16.11.2025 року, де викладені обставини скоєння правопорушником ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП; 
- безперервним відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських, переглянутими судом, де зафіксований факт вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у вигляді відмови останньої від проходження огляду на стан наркотичного алкогольного сп`яніння;
- направленням ОСОБА_1  на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;
- карткою обліку адміністративного правопорушення від 19.11.2025 року, з якої слідує, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 23.10.2025 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
Так, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №515086 від 16.11.2025 року по справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  працівниками поліції було зазначено, що вона порушила п. 2.5 ПДР, а саме водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При дослідженні диску з відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських, суд дійшов висновку, що відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".
Відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1  до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на неї, як на особу, яка керувала транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Окрім цьому, суд зазначає, що відеозапис є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 ЗУ Про Національну поліцію України, поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі.
Як суд зазначав захисником подані письмові пояснення, що докази, які містяться в матеріалах справи в своїй сукупності не дають підстав вважати, що вину  ОСОБА_1 доведено відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того, в судовому засіданні  ОСОБА_1 заявила, що вона перебувала в надмірній емоційності, в чому вбачає свою вину. Водночас не вважає себе винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Дослідивши зазначене, суд переконаний, що позиція сторони захисту спростовується об`єктивними доказами, оцінку котрим суд дав, а не визнання  ОСОБА_1 провини – спосіб її захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне нею правопорушення.
Суд вважає необґрунтованими, оскільки на дослідженому судом відеозаписі зафіксовані всі події щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Отже, зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та такою, що підтверджує обставини, які мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами. 
Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", про що ОСОБА_1 було ознайомлено, та зафіксовано на відеозаписі.
Відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Пояснення  ОСОБА_1 про те, що вона була надмірно емоційною, у зв`язку із чим вона лише в даній обставині визнає свою провину, суд відхиляє, як таке, що спростовується дослідженим судом відеозаписом. Прояв надмірної емоційності та стан наркотичного сп`яніння, виявлені працівниками поліції ознаки наркотичного сп`яніння, на переконання суду перебувають у причинно-наслідковому зв`язку між собою, підкреслюють та доповнюють один одну. 
На думку суду, під час складання працівником поліції протоколу, ОСОБА_1 в повній мірі усвідомлювала свої дії, та потенційні наслідки, які слідують за це у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності. Хоча поведінка останньої, під час складання адміністративних матеріалів і вказує, на усвідомлення і на думку суду визнання вини останньою, та прийняття невідворотного покарання, її дії, а саме, керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, передбачене статтею 130 КУпАП, є одним з найтяжчих адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не скоєно адміністративного правопорушення, та недійсності окремих доказів відхиляються, оскільки вони зводяться до особистого, суб`єктивного тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів. При цьому, сторона захисту оцінює і тлумачить такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність. 
Доводи сторони захисту про невинуватість ОСОБА_1 , викладені у судовому засіданні не спростовують досліджені судом докази під час судового засідання.
Окрім цього, суд зазначає, що порушення працівником поліції ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», на що відсилається захисник, тобто, незаконна причина зупинки ОСОБА_1 , не може слугувати приводом для виключення виявленого працівниками стану наркотичного сп`яніння останньої, та звільнення її від адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.
Посилання ОСОБА_1 до працівників поліції про свою необізнаність щодо попереднього рішення суду, суд відхиляє, оскільки така заява не впливає на судовий розгляд за даним провадженням, є засобом захисту ОСОБА_1 , крім того, за даної категорії адміністративних правопорушень протокол уповноваженою особою безумовно складається за участі правопорушника, крім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний Веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка зацікавлена в цьому особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.
Суд зазначає, що відповідно до відеофайлу, який міститься на поданому дисковому носії., працівником поліції було вірно встановлено анкетні дані водія ОСОБА_1 , яка в подальшому підтвердила факт керування транспортним засобом AUDI A6 з державний номерний знак НОМЕР_2 . При цьому, остання не заперечувала факту керування вищезазначеним транспортним засобом та не зазначала інших осіб, які керували б на момент зупинки автомобілем. 
На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 перебуває під час зупинки транспортного засобу на водійському місці, за кермом. 
Відповідно до відеозапису з боді-камери працівника поліції, таймкод 0:00:27, працівник поліції повідомила ОСОБА_1 про те, що до поліції звернулись небайдужі громадяни, які повідомили, що транспортним засобом AUDI A6 з державний номерний знак НОМЕР_2 керує особа, яка перебуває у стані сп`яніння.
На переконання суду, працівником поліції було в повній мірі виконання п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», а саме, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
Водночас, на переконання суду, працівник поліції в достатній мірі ознайомив ОСОБА_1 про причину зупинки її, і в подальшому, цим же працівником поліції було виявлено у неї, як у водія, ознаки наркотичного сп`яніння. Причому, відеозаписом не було зафіксовано як заперечень ОСОБА_1 щодо нібито незаконної зупинки транспортного засобу, та висловлень про порушення її охоронюваних законом прав. 
Суд враховує, що ОСОБА_1 ні під час складання адміністративних матеріалів, а ні пізніше, не заявляв будь-то в усній чи письмовій формі щодо не погодження із причиною її зупинки, зазначені заперечення були виказанні лише під час судового засідання її захисником.
Окрім цього, відповідно до вищезазначеного відеофайлу, вбачається, що у  ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей розширені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість.
При цьому, на зауваження з цього приводу працівника поліції, ОСОБА_1 ніяк не відреагувала, ніяких усних чи письмових заперечень не заявляла під час спілкування з уповноваженою особою. 
Суд зазначає, що ОСОБА_1 не було виказане заперечення під час складання зазначеного протоколу, або під час судового розгляду його захисником про те, що такі ознаки, які були встановлені працівником поліції – не є ознакою наркотичного сп`яніння, а є похідним від конкретного короткотривалого або довготривалого розладу здоров`я. 
Також, відповідно до відеозапису №1, працівником поліції було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у визначеному законодавством способом, на що  ОСОБА_1 неодноразово відмовився.
Суд вказує, що під час аналізу вищезазначеного відеозапису, ОСОБА_1 жодного разу не оскаржувала дії працівників поліції, не заперечувала щодо інкримінованого їй адміністративного правопорушення, не зазначала щодо порушення її прав та законних інтересів.
Суд вважає, що подія зафіксована на відеозапису повністю узгоджується з доказами та з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, відповідно до відеозапису, ОСОБА_1 зазначала, що вона вживає «кофеїн», на що працівник поліції неодноразово зазначала, що не є лікарем, і пропонує пройти медичний огляд для встановлення необхідної істини обставин, які мали місце 16.11.2025 року.
Починаючи з таймкоду 0:42:00, до ОСОБА_1 поступив телефонний дзвінок, під час розмови з абонентом остання зазначала, що вживала «кофеїн» та лікарський препарат «Адаптол».
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Окрім цього, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме главі І, ст.4 зазначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
За правилами пункту 12 Розділу ІІ, пунктів 7, 8 Розділу ІІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Зокрема, вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, який складений повноважною особою згідно вимог КУпАП, вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про адміністративну відповідальність, та відповідний пункт Правил дорожнього руху, сформульовано звинувачення, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння стороною захисту суті висунутого проти ОСОБА_1 звинувачення.
Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
З огляду на викладене, суд зазначає, що у справах про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП, де є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, важливе значення має сам факт відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який було зафіксовано на відеозапис працівником поліції, так і суб`єктивна сторона правопорушення і мотив особи до відмови від продуву за допомогою спеціального технічного засобу та у медичному закладі
Так, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 усвідомлено керувала транспортним засобом, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, тобто, із зміненим психічним станом, у зв`язку із чим, під мотивом відмови проходження огляду – є мета уникнення адміністративної відповідальності по факту, або в подальшому, у судовому розгляді.
При цьому, суд зазначає, що ОСОБА_1 не було виказане заперечення під час складання зазначеного протоколу, або під час судового розгляду, про те, що такий стан не є ознакою наркотичного сп`яніння, а є похідним від конкретного короткотривалого або довготривалого розладу здоров`я. 
Зокрема, вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, який складений повноважною особою згідно вимог КУпАП, вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про адміністративну відповідальність, та відповідний пункт Правил дорожнього руху, сформульовано звинувачення, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння стороною захисту суті висунутого проти ОСОБА_1 звинувачення.
Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376.
Інструкцією № 1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначено порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.
Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.
При цьому, відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Окрім цього, суд зазначає, що на теперішній час є великою проблемою зріст кількості водіїв, які знаходяться у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які керують транспортними засобами, що призводить до негативних наслідків, таких як дорожньо-транспортні пригоди, при цьому слід зазначити, що такі справи про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП набули систематичного характеру та призводить до обговоренню у суспільстві. 
Крім того, особи, яких притягують до адміністративної відповідальності можуть зухвало ставитись до рішень суду щодо накладення на них адміністративного стягнення у вигляді штрафу, позбавлення права керування транспортними засобами, що може напряму впливати на повторність таких дій і створення легковажного ставлення до рішення суду щодо притягнення них до адміністративної відповідальності.
Стан сп`яніння, як узагальнене правове поняття – це психічний стан особи в момент вчинення правопорушення, викликаний вживанням алкогольних напоїв, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин, який характеризується послабленням інтелектуальної і вольової сфери психічної діяльності людини. При цьому знижуються передбачливість і обережність, зростають відхилення від нормальної поведінки та проявляються в більш широкому діапазоні небезпечна поведінка, неправильного сприйняття навколишнього та реагування на обстановку, яка склалась, втрачається реальне уявлення про те, що відбувається.
Слід зазначити, що перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 , свідомо сіла за кермо автомобіля, розуміючи, що знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, тобто скоїла дане правопорушення, не замислюючись при цьому, що вживання наркотичних засобів та керування транспортним засобом може призвести до тяжких наслідків.
З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку, що наявна в адміністративному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду адміністративного провадження. 
Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчинені та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в адміністративному провадженні, що дало змогу суду прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП. 
Оцінивши наявні докази, вважаю, що ОСОБА_1 винний в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, як повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:
1) про накладення адміністративного стягнення;
2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;
3) про закриття справи.
Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , яка провину свою визнала частково, ступінь її вини, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують її відповідальність, беручи до уваги, що вчинення адміністративного правопорушення повторно, враховуючи вищезазначене, вважаю можливим призначити ОСОБА_1 , встановлене санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортним засобів без оплатного вилучення транспортного засобу.
Такий вид адміністративного стягнення буде відповідати завданню КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. 
На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд:

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1  визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Піддати  ОСОБА_1  адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) рік без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути на підставі ст. 40-1 КУпАП  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 665 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Роз`яснити ОСОБА_1 вимоги ч. 1 ст. 307 КУпАП про те, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Попередити ОСОБА_1 , що у разі несплати ним штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя: Воробйов В.Л.

20.01.2026