П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

3 грудня 2025 року                                                                                           місто Київ 
                                                                                   справа № 369/19203/24
                                                                       провадження № 22-ц/824/11280/2025   
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.
 
сторони:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Міністерство оборони України
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Майоровою Вітою Василівною,  
 
на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 3 березня 2025 року постановлену у складі судді  Ішуніної Л.М. ,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України,  третя особа ОСОБА_2 , в якому просила встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю, як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу, пов`язаних спільним побутом та взаємними правами та обов`язками, в період часу з травня 2016 року по день смерті останнього.
У січні 2025 року  представник позивача звернулася до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Міністерству оборони України вчиняти дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , дата смерті   ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце загибелі: с. Миколаївка, Бучанського району, Київської області.
У заяві представник позивача зазначає про те, що  приймаючи до уваги, що на отримання одноразової грошової допомоги має право мати ОСОБА_3 , то у позивача є всі обґрунтовані підстави вважати, що відповідач Міністерство оборони України без інформування позивача та суду може провести виплату грошових коштів одноособово зацікавленій особі ОСОБА_2 .
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 3 березня 2025 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Майорова В.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду про забезпечення позову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Судом першої інстанції було постановлено ухвалу про відмову у забезпеченні позову за відсутності заявника (позивача) та його представника, що позбавило можливості позивача висловити обґрунтування щодо можливості забезпечення позову та надати докази, які були отримані позивачем після подачі заяви до суду. Також те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову інтереси позивача в майбутньому буде складно захистити та фактично буде породжено новий спір та можливі складнощі в стягненні відповідних коштів з матері загиблого, яка з огляду на її вік не спроможна буде повернути отримані кошти.
Також, позивачем було зазначено, що на даний час із заявою про отримання одноразової грошової допомоги звернулась до Міністерства оборони України матір загиблого, тому є всі обґрунтовані підстави вважати, що відповідач без інформування позивача та суду може провести виплату грошових коштів одноособово ОСОБА_2 .
До матеріалів позовної заяви, яка подана 20.11.2024 року та яку розглядає суддя Солом`янського районного суду м. Києва Ішуніна Л.М. додано докази, на підтвердження того, що існує реальна загроза порушення майнових прав позивача, адже грошова допомога може бути виплачена повністю іншій особі - матері загиблого, без урахування прав позивачки.
В судове засіданні не з`явилися представник Міністерства оборони України та третя особа: ОСОБА_2 , які були повідомлені шляхом направлення судового повідомлення до електронного кабінету та на поштову адресу відповідно ( а.с.95-96). Отримання судового повідомлення  Міністерством оборони України підтверджується  звітом про доставку  вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду та  рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв від відповідача та третьої особи не надходило.
За таких обставин колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
В судовому засіданні представник  ОСОБА_1 адвокат Майорова В.В. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення представника позивача,  перевіривши законність і обґрунтованість  постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявник не надає суду будь-яких належних доказів, що відповідачем вчиняються дії щодо виплати одноразової грошової допомоги матері загиблого, також не підтверджено що ОСОБА_2 (матір загиблого) зверталась до Міністерства оборони України з відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги та було прийнято відповідне рішення про виплату їй такої допомоги. Крім того, суд першої інстанції зазначає про те, що позивачем не наведено беззаперечних підстав для забезпечення позову, а саме: відсутнє обґрунтоване доведення реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду й обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, та не доведено обґрунтоване підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду. При цьому, судом першої інстанції  враховано, що інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.
Стаття 149 чинного ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пункти 1, 2, 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачають, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по-перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по-друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Заява  про вжиття заходів забезпечення позову, стороною позивача мотивована тим, що позивач звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з її цивільним чоловіком ОСОБА_3 , який був військовослужбовцем та загинув під час виконання ним обов`язків військової служби. Від встановлення зазначеного факту залежить виникнення у позивача особистих та майнових прав, зокрема, права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.
Вказала,що із заявою про отримання одноразової грошової допомоги звернулась до Міністерства оборони України матір загиблого - ОСОБА_2 , тому є всі обґрунтовані підстави вважати, що відповідач без інформування позивача та суду може провести виплату грошових кошова одноособово ОСОБА_2 .
Тому вважає, що  з метою уникнення неправомірного одноосібного отримання ОСОБА_2 грошової допомоги від держави у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, є необхідність зупинити відповідні виплати до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили. У разі невжиття заходів забезпечення позову інтереси позивача в майбутньому буде складно захистити та фактично буде породжено новий спір, та можливі складнощі в стягненні відповідних коштів з матері загиблого, яка з огляду на її вік не спроможна буде повернути отримані кошти.
Колегія суддів звертає увагу, що в заяві дійсно відсутнє обґрунтоване доведення реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду й обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, та не доведено обґрунтоване підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду.
Без достатньої кількості належних доказів суд позбавлений можливості перевірити, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що у зв`язку з неповідомленням сторони позивача про розгляд заяви про вжиття  заходів забезпечення позову, позбавило  можливості позивача висловити обґрунтування щодо можливості забезпечення позову та надати докази, які були отримані позивачем після подачі заяви до суду, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали з огляду на таке.
За загальним  заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи ( ч.1 ст.153 ЦПК України).
Таким чином, не повідомлення сторони позивача про розгляд заяви не дає підстав вважати, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав уважати, що оскаржувана ухвала  постановлена з порушенням норм процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін. 
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Майоровою Вітою Василівною, залишити без задоволення.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 3 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 
Суддя-доповідач:                                                               О.І. Шкоріна
 
Судді:                                                                                   Л.Д. Поливач
 
                                                                                              А.М. Стрижеус