ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1171/26 Справа № 202/5475/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді: Ткаченко І.Ю.,
суддів: Свистунової О.В., Пищиди М.М.,
за участю секретаря - Триполець В.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 08 вересня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В: 

30 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпра із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, відповідно до якої просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь майнову шкоду в розмірі 91 820,76 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вона є власницею транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER PRADO, державний номер НОМЕР_1 . 27 вересня 2024 року, за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 18 о 22:00 ОСОБА_2 , вчиняючи дрібне хуліганство, розбив ліве дзеркало належного їй транспортного засобу, чим спричинив майнову шкоду. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2024 року у справі № 202/12486/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП «Дрібне хуліганство», та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді громадських робіт на строк 60 годин. Зазначена постанова суду першої інстанції залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2025 року по даній справі. Даними судовими рішеннями встановлена наявність вини відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення. Відповідно до Рахунку № СФ-АЗ-2-37973 від 02 жовтня 2024 року, складеного ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД», вартість дзеркала для транспортного засобу LC 150 PRADO 2.8 TD ( НОМЕР_1 ) становить 91820,76 (дев`яносто одна тисяча вісімсот двадцять гривень 76 коп.). Оскільки внаслідок дій відповідача позивачу спричинено майнову шкоду, в розмірі вартості заміни дзеркала транспортного засобу TOYOTA LAND, CRUISER PRADO, державний номер НОМЕР_1 , та в добровільному порядку відповідач зазначену шкоду не відшкодував, вона вимушена звернутися до суду із даним позовом (а.с.2-5).

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 08 вересня 2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди – відмовлено (а.с.39-43). 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем надано достатні та допустимі докази розміру майнової шкоди, а позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими (а.с.47-51).

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , є власником автомобіля TOYOTA LAND, CRUISER 150, державний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску.
27 вересня 2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 :00 ОСОБА_2 , вчиняючи дрібне хуліганство, розбив ліве дзеркало транспортного засобу.
Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2024 року, справа №202/12486/24, провадження №3/202/8848/2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2025 року, постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП залишено без змін.
Відповідно до наданого позивачем Рахунку №СФ-АЗ-2-37973 від 02 жовтня 2024 року, складеного ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД», вартість дзеркала для транспортного засобу LC 150 PRADO 2.8 TD ( НОМЕР_1 ) становить 91820,76 (дев`яносто одна тисяча вісімсот двадцять гривень 76 коп.).
Як зазначає позивач, внаслідок дій відповідача позивачу спричинено майнову шкоду, в розмірі вартості заміни дзеркала транспортного засобу TOYOTA LAND, CRUISER PRADO, державний номер НОМЕР_1 в розмірі 91820,76 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, щодо розміру фактично завданої майнової шкоди, а саме не надано висновку експерта чи документів, що підтверджують відповідні витрати.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відповідно до статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди. 
Частиною 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Положення ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачають, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є: наявність шкоди; протиправність дій того, хто завдав шкоду; причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; вина, того, хто завдав шкоду.
Разом з тим, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Згідно постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 753/9563/14-ц преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.
Як передбачено положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Також у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 686/10520/15-ц зазначено, що частина друга статті 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.
Верховний Суд роз`яснив, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Частина 1 ст. 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2025 року, постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП залишено без змін.

Таким чином, вина відповідача у вчиненні дрібного хуліганства та пошкодження майна встановлені та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Так, постанова у справі про адміністративне правопорушення (справа №202/12486/24, провадження №3/202/8848/2024), має преюдиційне значення у цивільній справі щодо відшкодування шкоди завданої майну потерпілої, внаслідок вчинення відповідачем ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КупАП.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначила, що в даному випадку судом правильно встановлена наявність всього складу правопорушення, та як наслідок - право позивача на отримання відшкодування завданої шкоди. На підтвердження якої було долучено до позовної заяви Рахунок №СФ-А3-2-37973 від 02 жовтня 2024 року, складеного ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД», згідно якого вартість дзеркала для транспортного засобу LC 150 PRADO 2.8 TD ( НОМЕР_1 ) становить 91820,76 (дев`яносто одна тисяча вісімсот двадцять гривень 76 коп.). 

Колегія суддів погоджується з такими доводами позивача, та зазначає, що саме дана сума є розміром фактично завданої майнової шкоди, а рахунок №СФ-А3-2-37973 від 02 жовтня 2024 року, складеного ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД», згідно якого вартість дзеркала для транспортного засобу LC 150 PRADO 2.8 TD ( НОМЕР_1 ) становить 91820,76 грн. є належним та допустимим доказом на її підтвердження. 

Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 не спростував наявність власної вини в заподіянні шкоди внаслідок розбиття лівого дзеркала транспортного засобу належного позивачці ОСОБА_1 , не подавав належних та допустимих доказів на спростування факту її існування. Крім того, матеріали справи не містять жодного доказу який би підтверджував інший розмір спричиненого збитку.

Так, згідно із положеннями статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілій, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Ураховуючи положення вказаної статті, а також ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 не оспорював розмір завданої шкоди, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 08 вересня 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) майнову шкоду у розмірі 91 820,76 (дев`яносто одна тисяча вісімсот двадцять гривень 76 коп.)

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 січня 2026 року.

Судді: