ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 755/6736/24                                                                             Суддя (судді) першої інстанції: Галаган В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 грудня 2025 року                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Сорочка Є.О.,
                                                                                                    Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Дніпровського районного суду                   м. Києва від 06 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
   У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до заявлених позовних вимог просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії ЕНА № 1850343 від 07.04.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, мотивуючи свою позовну заяву тим, що 07.04.2024 року поліцейським Кременчуцького районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області Іванчуком І.В. відносно позивача була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 1850343, відповідно до якої, позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за порушення ПДР України. Однак, позивач вважає притягнення його до адміністративної відповідальності неправомірним, а дії відповідача незаконними, оскільки позивач керував транспортним засобом із дотриманням вимог ПДР України, про що ним було зазначено під час зупинки.
23 квітня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 травня 2024 року позовну заяву задоволено.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ЕНА № 1850343 від 07.04.2024, прийняту інспектором Кременчуцького районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області Іванчуком І.В. скасовано.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрито.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у письмовому провадженні на 26.11.2025.
Розгляд апеляційної скарги 26.11.2025 не здійснювався, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 07 квітня 2024 року Серії ЕНА № 1850343, складеної інспектором Кременчуцького районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області Іванчуком І.В., 07.04.2024 року о 17.08 год., с. Піщане, траса Т1716 85 км., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Шкода», державний номер НОМЕР_1 , поза межами населеного пункту не увімкнув денні ходові вогні, чи за їх відсутності у конструкції автомобіля, ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та постановою застосовано відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.
Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ЕНА № 1850343 від 07.04.2024, прийнятої інспектором Кременчуцького районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області Іванчуком І.В. та про закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки у порушення вимог статті 77 КАС України, відповідачами не надано суду письмового відзиву на позовну заяву, не надано жодного належного та допустимого доказу наявності події правопорушення, вчиненого позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, якими, зокрема, можуть бути показання технічних приладів та технічних засобів , що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, або будь-яких інших допустимих доказів на підтвердження вчинення правопорушення.
Доводи апеляційної скарги. Апелянт наголошує на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, в частині здійснення розгляду спору по відношенню до неналежного відповідача, позаяк, в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ГУ НП в Полтавській області не було завантажено позовну заяву та додатків до неї.
Апелянт наголошує на тому, що Кременчуцьке районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області не є юридичною особою, а входить до структури (структурним підрозділом) ГУ НП в Полтавській області (ЄДРПОУ 40108630), з огляду на що, спір розглянутий до неналежного відповідача.
Відповідно до оскаржуваної постанови, посадова особа, яка винесла постанову - поліцейський районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області. Департамент патрульної поліції є окремою від ГУ НП в Полтавській області юридичною особою публічного права, а ГУ НП в Полтавській області підпорядковується напряму Національній поліції, проте не Департаменту патрульної поліції. 
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
          Як вбачається з оскаржуваної постанови, її складено інспектором відділення поліції № 2 (м. Кременчук) Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області Іванчуком І.В.                 (а.с. 9)
Водночас, позов, з урахуванням уточнення, було заявлено до двох відповідачів, а саме, Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області та Департаменту патрульної поліції.
          Слід наголосити на тому, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі, й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що за доводами апелянта, які знаходять своє підтвердження, відповідно до оскаржуваної постанови, посадова особа, яка винесла постанову - поліцейський районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, водночас, Департамент патрульної поліції є окремою від ГУ НП в Полтавській області юридичною особою публічного права, а ГУ НП в Полтавській області підпорядковується напряму Національній поліції, проте не Департаменту патрульної поліції. 
Кременчуцьке районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області не є юридичною особою, а входить до структури (структурним підрозділом) ГУ НП в Полтавській області (ЄДРПОУ 40108630).
Виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення здійснюється органом поліції, у даному випадку, Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області.
Отже, прийняте судом рішення по даній справі мало вплинути на права та інтереси не Департаменту патрульної поліції, а Головного управління Наніональної поліції в Полтавській області, як органу державної влади від імені якого винесено постанову, та на обов`язки, встановлені законодавством по забезпеченню виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, з наведеного слідує, що позивачем було заявлено позов до неналежного відповідача Кременчуцького РУП та Департаменту патрульної поліції, водночас, належним відповідачем у цій справі є саме ГУ НП в Полтавській області. 
Тобто, у даному випадку суд першої інстанції повинен був за правилами ст. 48 КАС України, змінити первісного відповідача належним або залучити як другого відповідача, проте вказані дії не були вчинені судом першої інстанції під час розгляду справи.
Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.
У даному випадку, суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості, в межах наданої йому КАС України   компетенції, виправити вказане процесуальне порушення суду першої інстанції, а тому, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з мотивів того, що позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки ч. 7 ст. 48 КАС України, визначено, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено.
У відповідності до ч. 4 ст. 48 КАС України, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача, понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Згідно з ч. 7 ст. 48 КАС України, заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості, в межах наданих йому КАС України процесуальних повноважень, виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції та здійснити заміну первинного відповідача належним відповідачем чи залучити співвідповідача. Так само, в силу приписів ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями направляти справу на новий розгляд, у разі виявлення порушень норм процесуального права, які є підставою до скасування судового рішення.
При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.
Підсумовуючи, колегія суддів висновує, що Головне управління Національної поліції у Полтавській області є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності. Головне управління Національної поліції у Полтавській області фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел не заборонених законом, та забезпечує їх цільове використання. У свою чергу, Кременчуцьке районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області є підрозділом та входить до структури Головного управління Національної поліції у Полтавській області, а інспектор є посадовою особою вказаного органу. Отже, колегія суддів зазначає, що саме Головне управління Національної поліції у Полтавській області є належним відповідачем у даній справі. У даному випадку, Головне управління Національної поліції у Полтавській області до участі у справі в якості належного відповідача залучено не було.
Також, наведене було зазначено і у клопотанні від 15.05.2024 до суду першої інстанції від Департаменту патрульної поліції, проте безпідставно не було враховано судом першої інстанції. 
Наведене також вплинуло на можливість ГУ НП в Полтавській області подати до суду першої інстанції відзив на позовну заяву та реалізувати надані стороні по справі право на доведення законності прийнятого його посадовою особою рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим, наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
          Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 272, 286, 311, 315, 317 КАС України, суд,
       
           У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 травня 2024 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                              О.М. Ганечко

Судді                                                                                                           Є.О. Сорочко

                                                                                                        В.В. Кузьменко