Справа № 493/2134/24 
Провадження № 2/493/259/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2025 року    м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді   Мясківської І.М.,
за участю секретаря   Чабанюк І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Балтської міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Печарський В.Д., звернулася до суду з позовом до Балтської міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування.
На обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що в АДРЕСА_1 (колишній номер 75) на земельній ділянці площею 797 кв.м. розташований житловий будинок (літ. А) загальною площею 32,2 кв.м.. житловою площею 23,0 кв.м., з фундаментом під житловий будинок (літ В), сараєм (літ. Б), огорожею (№1), воротами з хвірткою (№2), огорожею (№3), який збудував дід позивачки ОСОБА_2 згідно з рішенням Нотаріального акту від 18.09.1926 року, посвідченого Балтською держнотконторою Одеської області р-р 3943.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті його дружина (бабуся позивачки) ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом першої черги відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, прийняла спадщину свого чоловіка, оскільки проживала з ним разом на день смерті в даному житловому будинку, доглядала та поховала його, користувалася його особистими речами та предметами домашнього вжитку і продовжувала проживати в даному будинку.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Після її смерті її син (батько позивачки) ОСОБА_4 , як спадкоємець за законом першої черги відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, прийняв спадщину своєї матері, оскільки проживав з нею разом на день смерті в даному житловому будинку, доглядав та поховав її, користувався її особистими речами та предмети домашнього вжитку і продовжував проживати в цьому будинку. 
Однак батько позивачки ОСОБА_4 за життя документально спадщину своєї матері ОСОБА_3 не оформив, та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.
Після батька ОСОБА_4 позивачка, як спадкоємиця за законом першої черги до ст. 549 ЦК Української РСР, прийняла його спадщину, оскільки проживала разом з ним на день смерті, користувалась його особистими речами та предмети домашнього вжитку і продовжувала проживати в його будинку.
Разом з тим, коли позивачка звернулася до нотаріуса з питань видачі свідоцтва про право на спадщину її батька у вигляді вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями, прийнятого ним у спадщину за законом після його матері ОСОБА_3 , яку вона, в свою чергу, прийняла від свого чоловіка ОСОБА_2 , то нотаріус, оглянувши всі надані документи на житловий будинок, відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на вказаний будинок.
Крім того, згідно з відповіддю Балтського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та відповіддю з Державного архіву Одеської області відсутній актовий запис про смерть ОСОБА_2 .
Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , немає.
Вищевказані обставини змушують позивача звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно, а також про встановлення факту смерті ОСОБА_2 .
Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Відповідач – представник Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, попередньо звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності на підставі поданих документів. 
Розглянувши позов в межах заявлених вимог, заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено наступне.
Відповідно до Нотаріального акту 18.09.1926 року, посвідченого Балтською держнотконторою Одеської області р-р 3943, ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку.
Як вбачається з довідки ліквідатора ККП «Балтське БТІ» № 209 від 24.12.2024 року ОСОБА_5 , згідно з даними інвентарної справи № 6532, яка знаходиться в архіві підприємства, забудовником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ) є: ОСОБА_2 на підставі Нотаріального акту від 18.09.1926 року, посвідченого Балтською держнотконторою р-р №3943.
Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений 09.01.2024 року ККП «Балтське БТІ», вбачається схематичний план житлового будинку, експлуатація приміщень, план поверху, характеристика об`єкта нерухомого майна (житловий будинок (літ. А) загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 23,0 кв.м., який збудовано 1927 року, з фундаментом під житловий будинок (літ В), сараєм (літ. Б), який збудовано 1927 року, огорожею (№1), воротами з хвірткою (№2), огорожею (№3), які збудовані 1990 року).
Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями був добудований ОСОБА_2 згідно з порядком і чинними нормами закону, які діяли на той час, і є об`єктом завершеного будівництва, однак правовстановлюючі документи на будинок він не оформив.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Разом з тим, відповідно до відповідей Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Державного архіву Одеської області, актовий запис про смерть ОСОБА_2 відсутній.
Згідно з копією домової книги, власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , значиться ОСОБА_3 .
Як вбачається з відповіді Балтського відділу ДРАЦС у Подільському районі Одеської області № 19/72-19 від 07.01.2025 року, у відділі відсутній актовий запис про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_2 , 1891 року народження, та ОСОБА_3 , а також зазначено, що книги державної реєстрації актів цивільного стану про шлюб та смерті передано до Державного архіву Одеської області 75-ти річний термін зберігання яких у відділі закінчився.
Відповідно до відповіді з Державного архіву Одеської області № 2891/06-20 від 17.04.2025 року, у книгах реєстрації актів цивільного стану про шлюб міста Балта Подільського (Балтського) району Одеської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у 1930-х роках та книгах реєстрації актів цивільного стану про смерть у вищезазначеному населеному пункті ОСОБА_2 у 1940-1948 роках не виявлено. 
Згідно з копією актового запису про смерть № 77 від 13.05.1974 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до складу її сімї входили: син ОСОБА_4 та онучка ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою Балтської міської ради Одеської області № 1740 від 19.12.2023 року.
Родинний зв`язок між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , як між батьками та сином, підтверджується копією актового запису про народження № 412 від 13.09.1939 року.
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.12.2023 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як вбачається з довідки Балтської міської ради Одеської області № 1739 від 19.12.2023 року, на день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 , проживала та вела спільне господарство дочка – ОСОБА_7 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 03.12.1993 року) ОСОБА_9 , родинний зв`язок яких підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .
Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні показали, що будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (колишній номер 75) був побудований дідусем ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , в якому він проживав разом з дружиною ОСОБА_3 . Помер ОСОБА_2 в кінці 40-х років в м. Балта Одеської області, поховали його на кладовищі біля церкви. Після смерті останнього в його будинку залишилися проживати його дружина ОСОБА_12 , а після її смерті – їх син ОСОБА_4 та онучка ОСОБА_13 .
З фотокарток, долучених до матеріалів справи, вбачається місце поховання ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які суд виходить з наступного.
На час відкриття спадщини ОСОБА_4 , тобто на ІНФОРМАЦІЯ_3 , діяв Цивільний Кодекс Української РСР від 18.07.1963 року.
У статті 5 ЦК України визначені загальні правила дії актів цивільного законодавства в часі, за якою акти цивільного законодавства регулюють цивільні відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Певні особливості передбачені розділом «Прикінцеві та перехідні положення». Відповідно до п. 4 вказаного розділу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення ЦК застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Пункт 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК 2003 року встановлює, що правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу.
В п.1 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленуму Верховного Суду України зазначається, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року.
ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом, яка згідно з п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року, прийняла спадщину свого батька ОСОБА_4 , який свого часу прийняв спадщину матері ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 спадщину свого чоловіка ОСОБА_2 , оскільки фактично вступила в управління (володіння) спадковим майном.
Відповідно до ст.. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Як вбачається з листа приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Смірнової Н.С. № 37/01-16 від 02.02.2023 року, адресованого на ім`я позивачки, на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» неможливо завести спадкову справу після смерті ОСОБА_14 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та видати свідоцтво про право на житловий будинок з господарськими будівлями у зв`язку з пропуском строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та відсутністю у спадкоємця документів щодо права власності на житловий будинок, та роз`яснено право звернення до суду. 
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Право спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). 
Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. 
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. 
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Беручи до уваги, що житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який був побудований ОСОБА_2 згідно з порядком та діючими нормами закону, що діяли на той час, і є об`єктом завершеного будівництва, наявність у позивача права на спадкування за законом на цей будинок після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , який свого часу прийняв цей житловий будинок у спадщину від матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_3 прийняла його у спадщину від свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено у судовому засіданні, прийняття позивачем спадщини у встановленому законом порядку, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вони є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний спосіб захисту відповідає вимогам закону та спрямований на захист прав позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 16, 316, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, ст.ст. 529, 549 ЦК УСРС від 18.07.1963 року, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Балтської міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування – задовольнити в повному обсязі.
Встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Балта Одеської області.
Визнати за ОСОБА_1 , як за спадкоємцем за законом першої черги її батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок (літ. А) загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 23,0 кв.м., з фундаментом під житловий будинок (літ. В), сараєм (літ. Б), огорожею (№1), воротами з хвірткою (№2), огорожею (№3), розташовані на земельній ділянці площею 797 кв.м. в АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Повний текст рішення суду складено 02.01.2026 року.

СУДДЯ