Справа № 357/13457/25
1-кп/357/227/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючий суддя - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Біла Церква Київської області обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами у кримінальному провадженні № 12024110000000721, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2024, за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Біла Церква Київської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із вищою освітою, працює менеджером з продажу у ТОВ «Євровода», не одружений, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12024110000000721, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2024, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 

2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_9 28.12.2024 близько 17 години 17 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись дорогою від с. Черкас Білоцерківського району Київської області в напрямку автодороги «Київ-Одеса», на нерегульованому перехресті із вказаною автодорогою в порушення вимог пункту 2.3. б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2022 (далі – Правила дорожнього руху), згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не виконав вимогу встановленого перед нерівнозначним перехрестям із автодорогою «Київ-Одеса» дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» (Розділ 33 «Дорожні знаки») Правил дорожнього руху, відповідно до якої «водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 – транспортним засобам, що рухаються головною дорогою», проігнорував вимогу дорожнього знаку 1.4.1 «Напрямок повороту» (Розділ 33 «Дорожні знаки») Правил дорожнього руху, відповідно до якої «Знаки (1.4.1, 1.4.4, 1.4.6 – рух праворуч, 1.4.2, 1.4.5, 1.4.7 – рух ліворуч) показують напрямок повороту дороги, позначеної знаками 1.1 і 1.2, напрямок об`їзду перешкоди на дорозі, а знак 1.4.1, зокрема, - напрямок об`їзду центра перехрестя з круговим рухом», об`їзд перешкоди (розділювальної смуги) з правого боку не здійснив, в порушення вимог пункту 10.8 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «…якщо в місці в`їзду на дорогу є смуга розгону, водій має рухатися по ній і вливатися в транспортний потік, даючи дорогу транспортним засобам, що рухаються цією дорогою», в смугу розгону не виїхав, щоб плавно влитися в потік, даючи дорогу транспортним засобам, що рухаються цією дорогою, а виїхавши на автодорогу «Київ-Одеса» перетинав проїзну частину в напрямку м. Одеса під прямим кутом, при цьому порушуючи вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», не надав дорогу автомобілю «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався головною дорогою по лівій смузі руху автодороги «Київ-Одеса» в напрямку м. Одеса, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів. Після зіткнення вже некерований автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав на проїзну частину автодороги «Київ-Одеса» в напрямку м. Києва, де відбулося його зіткнення із автомобілем «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався по правій смузі руху в напрямку м. Києва.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирам автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, пасажиру цього ж автомобіля ОСОБА_12 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Грубе порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 2.3 б), 10.8, 16.11, дорожніх знаків 2.1 «Дати дорогу» та 1.4.1. «Напрямок повороту» Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а також спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .
За таких обставин ОСОБА_9 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , та спричинили потерпілій ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

3. Позиції сторін.
Прокурор підтримала обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті. Просила визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування строком на 3 роки. На підставі статті 75 КК України просила звільнити обвинуваченого від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 роки.
Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили не застосовувати до обвинуваченого реальний термін ув`язнення. Пояснили, що ОСОБА_9 з першого дня допомагає матеріально їх лікуванням, жодних претензій до нього вони не мають. Також просили не застосовувати щодо нього додатковий вид покарання у виді позбавленням права керування.
Потерпіла ОСОБА_12 просила проводити розгляд справи за її відсутності. У своїй заяві зауважила, що жодних претензій до обвинуваченого не має.
Захисник вказав, що обвинувачений повністю визнає свою вину та погоджується з визначеною кваліфікацією. Водночас вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, відтак просив звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з встановленням іспитового терміну 1 рік. Також просив не застосовувати додатковий вид покарання, оскільки займана обвинуваченим посада (водій) вимагає наявності водійського посвідчення. Зазначив, що обвинувачений матеріально допомагає потерпілим, для чого і працевлаштувався, а також, що наразі триває медіація щодо майнових претензій власника автомобіля «BMW X5», за результатами якої ОСОБА_9 також візьме на себе зобов`язання відшкодувати завдану шкоду. Надав низку характеристик на обвинуваченого 
Обвинувачений визнав свою вину, попросив пробачення у потерпілих. Підтримав позицію свого захисника.

4. Формулювання статті (частин статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений та докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Частина 2 статті 286 КК України передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, які викладені в обвинувальному акті, Прокурор та захисник не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Водночас потерпілі первинно висловили позицію щодо необхідності повного дослідження всіх доказів у справі і допиту свідків, однак в подальшому змінили позицію, і також не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. За таких обставин, враховуючи відсутність спору щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, суд визнав недоцільним подальше дослідження доказів у повному обсязі та обмежився допитом обвинуваченого. З огляду на це у вироку не наводиться детальний аналіз доказів щодо тих обставин, які жодним із учасників судового провадження не оспорювалися.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив обставини події, що мала місце 28.12.2024.Повідомив, що того дня десь між 17 та 18 годинами рухався на автомобілі «Renault Kangoo» з с. Черкас Білоцерківського району до м. Біла Церква. Для цього йому потрібно було перетнути трасу «Київ-Одеса». Вже була темна пора і погодні умови були досить несприятливі: йшов сніг або дощ, а також був туман. Під`їхавши до траси, він переконався, що автомобілі досить далеко і вирішив проїхати через технічних розрив. Доїдавши до середини траси обвинувачений зупинився, щоб пропустити транспортний засіб і відчув удар, після чого втратив свідомість. Підтвердив, що розумів заборону здійснювати поворот ліворуч в технічному розриві, однак вирішив скоротити шлях. Пояснив, що допомагав потерпілим з лікуванням. Також додав, що раніше до будь-якої відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягався.
Надані обвинуваченим показання є логічними, послідовними, узгоджуються з викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами, встановленими під час досудового розслідування та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.
За викладених обставин Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , та спричинили потерпілій ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

5. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , Суд відповідно до статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Водночас каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.
Призначаючи покарання, Суд враховує наявність обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 , якою є щире каяття.
Так, обвинувачений визнавав свою вину, та щиро розкаюється у скоєному. Після події, що мала місце 28.12.2024, він постійно допомагає потерпілим з лікуванням. Жодна з потерпілих не має до нього матеріальних чи інших претензій
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Крім того, Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 має постійне місце проживання, та постійне місце роботи. Відповідно до наданих характеристик позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем роботи. Крім того приймає активну участь в житті релігійної громади. Медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує, не одружений.
ОСОБА_9 раніше притягався до кримінальної відповідальності. Звільнений 19.10.2007 умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 10 місяців 21 день. В силу приписів п. 9 ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.
Відповідно до наданої органом пробації досудової доповіді дослідження інформації, що характеризує особу за місцем проживання, умови життєдіяльності, відносини у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення (середній), історію правопорушення, а також рівень його імовірної небезпеки для суспільства (середній) свідчать про можливості виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Отже, з урахуванням вказаних обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_9 , його ставлення до вчиненого, повного визнання ним своєї вини, відшкодування шкоди, суд відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення, як ним, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень йому необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Водночас суд вважає за можливе застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Такий висновок ґрунтується на сукупності встановлених обставин, що характеризують особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення та ставлення до наслідків події.
Суд враховує, що ОСОБА_9 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, не заперечував фактичних обставин провадження, активно сприяв встановленню істини у справі. Після дорожньо-транспортної пригоди він не ухилявся від відповідальності, надавав допомогу потерпілим, матеріально підтримує їх лікування, а жодна з потерпілих не наполягала на його ізоляції від суспільства та не має до нього претензій.
Крім того, обвинувачений має постійне місце проживання, працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, бере участь у житті релігійної громади, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває. Дані досудової доповіді органу пробації свідчать про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Суд бере до уваги, що вчинене кримінальне правопорушення є необережним злочином у сфері безпеки дорожнього руху. Хоча його наслідки є тяжкими, характер діяння не свідчить про підвищену криміногенну налаштованість особи чи її схильність до протиправної поведінки. Вчинене має разовий характер і зумовлене неправильною оцінкою дорожньої обстановки.
З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що цілі покарання, визначені ст. 50 та 65 КК України, можуть бути досягнуті без реального відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, шляхом встановлення іспитового строку та покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Саме такий підхід забезпечує баланс між принципом справедливості, невідворотністю кримінальної відповідальності та індивідуалізацією покарання.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років. З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшує покарання (якою є щире каяття), відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає доцільним встановити обвинуваченому ОСОБА_9 іспитовий строк 2 (два) роки.
Також відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України. Як зазначено в частині 3 статті 76 КК України, на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені частиною 2 цієї статті, необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.
При звільненні від відбування покарання Суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки, передбачені статтею 76 КК України:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Водночас Суд зауважує, що у ч. 2 ст. 286 КК України, за якою засуджується ОСОБА_9 , додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами не є обов`язковим до призначення.
Як вбачається з наданих сторонами документів, ОСОБА_9 наказом ТОВ «Євровода» від 01.07.2025 № 02-К призначений за суміщенням на посаду водія транспортних засобів. Вказана діяльність є для нього джерелом доходу та безпосередньо пов`язана з можливістю відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, зокрема подальшої матеріальної підтримки потерпілих, сплати процесуальних витрат та відшкодування завданої майнової шкоди.
Суд враховує, що обвинувачений після вчинення кримінального правопорушення не ухилявся від відповідальності, добровільно допомагає потерпілим та має намір і надалі виконувати свої цивільно-правові зобов`язання. Даних про систематичне порушення ним правил дорожнього руху чи притягнення до адміністративної відповідальності за такі порушення матеріали справи не містять.
З огляду на те, що злочин є необережним, вчиненим за відсутності обтяжуючих обставин, а особа обвинуваченого характеризується позитивно, суд доходить висновку, що мета покарання, передбачена ст. 50 КК України, буде досягнута без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Суд також враховує принцип індивідуалізації покарання та необхідність забезпечення реального виконання засудженим обов`язків щодо відшкодування шкоди. Позбавлення його права керування транспортними засобами фактично унеможливило б отримання стабільного доходу та могло б негативно вплинути на можливість повного відшкодування завданих збитків, що суперечило б інтересам потерпілих.
За таких обставин суд не вбачає необхідності у призначенні ОСОБА_9 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

5.Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.
5.1. Цивільний позов.
Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, підставами для відшкодування шкоди є: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди
До початку судового розгляду від представника цивільного позивача ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_13 надійшов цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Зважаючи на позицію представника цивільного позивача, Суд залишає цивільний позов без розгляду.

5.2.Процесуальні витрати.
Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 та ч. 4 ст. 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як вбачається зі наданих прокурором матеріалів витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні складають 46 607,70 грн, що підтверджується:
- довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 12024110000000721, висновок експерта від 06.03.2025 № СЕ-19/111-25/1058-ІТ, відповідно до якої витрати на проведення експертизи склали 6 367,20 грн;
- довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 12024110000000721, висновок експерта від 07.03.2025 № СЕ-19/111-25/6173-ІТ, відповідно до якої витрати на проведення експертизи склали 3 183,60 грн;
- довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 12024110000000721, висновок експерта від 04.03.2025 № СЕ-19/111-25/1048-ІТ, відповідно до якої витрати на проведення експертизи склали 4 775,40 грн;
- довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 12024110000000721, висновок експерта від 03.03.2025 № СЕ-19/111-25/1052-ІТ, відповідно до якої витрати на проведення експертизи склали 4 775,40 грн;
- довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 12024110000000721, висновок експерта від 04.03.2025 № СЕ-19/111-25/1054-ІТ, відповідно до якої витрати на проведення експертизи склали 4 775,40 грн;
- довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 12024110000000721, висновок експерта від 20.05.2025 № СЕ-19/111-25/27841-ІТ, відповідно до якої витрати на проведення експертизи склали 7 131,20 грн
- довідкою про витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 20.06.2025 № СЕ-19-25/31503-ІТ у кримінальному провадженні № 12024110000000721, відповідно до якої витрати на проведення експертизи склали 15 599,50 грн
З огляду на ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_9 витрати на проведення експертних досліджень у сумі 46 607,70 грн підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання про відшкодування інших понесених процесуальних витрат стороною обвинувачення чи стороною захисту не піднімалось.

5.3.Винагорода викривачу.
Підстави для виплати винагороди викривачу у цьому кримінальному провадженні відсутні.

5.4. Спеціальна конфіскація.
Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

5.5.Заходи забезпечення кримінального провадження.
5.5.1.Запобіжні заходи.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Запобіжні заходи у цьому кримінальному провадженні не застосовувались.

5.5.2.Арешт майна.
Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації щодо майна, на яке накладено арешт.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.01.2025 (справа № 761/41/25) накладено арешт на автомобіль «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_14 .
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2025 вказаний арешт скасовано в частині заборони володіння та користування майном.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.01.2025 (справа № 761/42/25) накладено арешт на автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_15 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.01.2025 (справа № 761/43/25) накладено арешт на автомобіль «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_16 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2025 (справа № 761/18220/25) вказаний арешт скасовано в частині заборони користування майном.
Зважаючи на те, що суд під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження має вирішити долю речових доказів, наявні підстави для скасування арешту зазначеного майна.

5.5.3.Щодо речових доказів і документів.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Постановою слідчого від 30.12.2024 про визнання речовим доказом у цьому кримінальному провадженні визнані речовими доказами автомобілі «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Враховуючи положення статті 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, суд вирішує речові докази, а саме:
- автомобіль марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_15 ;
- автомобіль марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що переданий Осамоновій Ульвії залишити останній та вважати повернутим;
- автомобіль марки Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що переданий ОСОБА_14 залишити останній та вважати повернутим.

Керуючись статтями 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, Суд

У Х В А Л И В:

1.  ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
1.2. Призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавленням права керувати транспортним засобом.
1.3. На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
1.4. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
1.5. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
2. Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 46 607,70 грн (сорок шість тисяч шістсот сім гривень 70 копійок).
3. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.01.2025 у справі № 761/41/24 на автомобіль «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_14 .
3.1. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.01.2025 у справі № 761/42/24 на автомобіль «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_15 .
3.2. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.01.2025 у справі № 761/43/24 на автомобіль «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_16 
4. Речові докази, а саме:
- автомобіль марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_15 ;
- автомобіль марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що переданий Осамоновій Ульвії залишити останній та вважати повернутим;
- автомобіль марки Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що переданий ОСОБА_14 залишити останній та вважати повернутим.
5. Цивільний позов представника цивільного позивача ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_13 до обвинуваченого (цивільного відповідача ) ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.
6. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
7. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
8. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_17