ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року Справа № 915/527/24(915/1615/25) 
м. Миколаїв
Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Нова пошта” (03026, м. Київ, Cтоличне шосе, буд. 103, корп. 1, поверх 9, ідентифікаційний код 31316718)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дом “Югелеватор” (54052, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Айвазовського, буд. 19/1, ідентифікаційний код 36622831)
про: стягнення заборгованості в сумі 17593,05 грн

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа №915/527/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дом “Югелеватор” (ідентифікаційний код 36622831).
Товариство з обмеженою відповідальністю “Нова пошта” звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, сформованою в системі “Електронний суд” 06.11.2025 (вх. №15619/25 від 06.11.2025), в якій просить суд:
1.Прийняти позовну заяву до розгляду;
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дом “Югелеватор” (54052, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Айвазовського, буд. 19/1, ідентифікаційний код 36622831) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Нова пошта” (03026, м. Київ, Cтоличне шосе, буд. 103, корп. 1, поверх 9, ідентифікаційний код 31316718) борг у розмірі: 17593,05 грн (сімнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три гривні п`ять копійок);
3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дом “Югелеватор”(54052, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Айвазовського, буд. 19/1, ідентифікаційний код 36622831) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Нова пошта” (03026, м. Київ, Cтоличне шосе, буд. 103, корп. 1, поверх 9, ідентифікаційний код 31316718) судовий збір в розмірі: 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.11.2025 справі присвоєно єдиний унікальний номер №915/1615/25 та визначено головуючим у справі суддю Адаховську В.С.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.11.2025, серед іншого, прийнято позовну заяву до розгляду в межах справи №915/527/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дом “Югелеватор” (ідентифікаційний код 36622831), відкрито провадження у справі та присвоїно їй номер №915/527/24(915/1615/25). Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, у тому числі, встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву і всіх наявних доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Копія вказаної ухвали у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України була направлена позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів. Документ доставлено до електронних кабінетів сторін 12.11.2025 о 10:35, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними довідками.
За змістом ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Враховуючи наведене, слід вважати, що копію ухвали Господарського суду Миколаївської області від 11.11.2025 у даній справі позивач та відповідач отримали 12.11.2025.
Отже, останнім днем строку для надання відповідачем відзиву на позовну заяву є 27.11.2025 включно.
Відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення не скористався. 
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи викладене, та що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України “Про міжнародне приватне право”, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
З 21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі – КУзПБ), яким встановлені умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи та відновлення платоспроможності фізичної особи.
Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратив чинність Закон України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України.
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 01.08.2024 (суддя Адаховська В.С.) відкрито провадження у справі №915/527/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дом “Югелеватор” (ідентифікаційний код 36622831); введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича.
Відтак, позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Нова пошта” підлягає розгляду Господарським судом Миколаївської області в межах справи №915/527/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дом “Югелеватор”.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Нова пошта” (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Торговий дом “Югелеватор” (Замовник) було укладено договір про надання послуг з організації перевезення відправлень №656276 (далі – Договір). 
Вказаний Договір є договором приєднання в розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України). ТОВ “ТД “Югелеватор” приєдналось до умов Договору шляхом надання ТОВ “Нова пошта” заяви про приєднання до Договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, які було прийнято експедитором та присвоєно індивідуальний номер 656276.
Підписанням зазначеної заяви ТОВ “ТД “Югелеватор” засвідчило: ознайомлення з усіма положеннями Договору та Угодами про надання послуг; повне розуміння змісту Договору, умов надання послуг, значень і термінів; вільне волевиявлення укласти Договір, відповідно до всіх його умов, шляхом приєднання до нього у повному обсязі.
Згідно п. 2.1. Договору, цей Договір є договором приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України і може бути укладений лише шляхом приєднання Замовника до всіх його умов в цілому шляхом надання Експедитору Заяви про приєднання (додаток №1 до цього Договору), в порядку, передбаченому цим Договором. 
Пунктом 2.2. Договору встановлено, що Експедитор зобов`язується за плату та за рахунок Замовника організувати перевезення відправлення та надання комплексу інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення (надалі за текстом послуги), а Замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених договором. 
Відповідно до п. 2.3. Договору Експедитор надає Замовнику послуги на умовах цього договору та згідно з Умовами, затвердженими Експедитором. 
За надані Експедитором послуги Замовник сплачує Експедитору винагороду згідно з чинними тарифами Експедитора, розміщеними на офіційному сайті Експедитора novaposhta.ua (п. 2.4. Договору).
Відповідно до п. 3.2.1. Експедитор має право отримати винагороду за надані послуги на умовах, що визначені договором.
Замовник зобов`язаний здійснити оплату послуг Експедитора за надані послуги згідно з чинними тарифами Експедитора своєчасно та в повному обсязі (п. 3.3.8. Договору).
Пунктом 5.1. Договору встановлено, що загальна ціна цього договору складається із вартості послуг, наданих Експедитором протягом строку дії договору. Оплата вартості наданих Експедитором послуг відбувається за чинними тарифами Експедитора на підставі акту наданих послуг, шляхом перерахування Замовником на поточний рахунок Експедитора коштів у розмірі 100 % вартості послуг упродовж 2 (двох) банківських днів з моменту погодження актів наданих послуг Експедитора. 
У п. 5.3. Договору сторони узгодили, що Експедитор до 10-го, 20-го та останнього числа кожного місяця складає акти наданих послуг на підставі фактично наданих послуг і надсилає Замовнику одним із способів на власний вибір: 
5.3.1. шляхом направлення підписаних та скріплених печаткою актів наданих послуг у двох паперових примірниках для підписання Замовником; 
5.3.2. шляхом направлення актів в електронному вигляді, з накладенням електронних цифрових підписів. Підписання актів наданих послуг в електронному вигляді здійснюється Сторонами з урахуванням порядку та строків, що визначені умовами п. 5.4. Договору. Адреса електронної пошти Замовника для обміну електронними документами вказується Замовником в Заяві про приєднання.
Відповідно до п. 5.4. Договору Замовник упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів наданих послуг від Експедитора підписує надані Експедитором 2 (два) примірники актів наданих послуг (далі за текстом акт) та повертає Експедитору 1 (один) примірник підписаного акту або в той самий строк надає Експедитору письмову мотивовану відмову від підписання актів. Не підписання Замовником актів упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів від Експедитора без надання відповідних письмових пояснень є фактом визнання Замовником повного виконання Експедитором своїх зобов`язань за договором. У такому разі вважається, що акти погоджено, послуги Експедитора надано в повному обсязі та відповідно до умов договору, претензії Замовника відсутні й Замовник зобов`язаний здійснити оплату послуг згідно з отриманими документами для оплати наданих послуг. 
На виконання умов вказаного Договору позивач надав відповідачу у березні-квітні 2024 року послуги з організації перевезення відправлення на суму 17826,16 грн, що підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №НП-011294750 від 31.03.2024 на суму 13475,01 грн, №НП-011368286 від 10.04.2024 на суму 4206,13 грн та №НП-011441272 від 20.04.2024 на суму 145,02 грн. 
На підставі вказаних Актів позивачем виставлено рахунки №НП-011294750 від 31.03.2024 на суму 13475,01 грн, №НП-011368286 від 10.04.2024 на суму 4206,13 грн та №НП-011441272 від 20.04.2024 на суму 145,02 грн.
Зазначені акти та рахунки позивач направив відповідачу 21.05.2025 засобами поштового зв`язку за адресою реєстрації відповідача – 54052, Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул. Айвазовського, буд. 19/1, що підтверджується наданими до позовної заяви описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком та реєстром поштових відправлень від 21.05.2025 за №0505309569452.
Оскільки претензії Замовника відсутні, акти є погодженими, послуги Експедитора надані в повному обсязі.
Згідно п. 5.7. Договору припинення дії договору чи його розірвання не звільняє будь-яку із Сторін від обов`язку виконати свої зобов`язання за даним Договором. 
Відповідно до п. 8.1. Договір набуває чинності з моменту прийняття Експедитором від Замовника Заяви про приєднання та діє до дати відмови будь-якої Сторони від Договору, але не раніше виконання однією із Сторін взятих на себе обов`язків.
Враховуючи те, що відповідач не повністю погасив заборгованість за вказаними Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 17593,05 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивільний кодекс України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. 
Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з положеннями статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.01.2021 у справі №910/17743/18, Суд зауважив, що розглядаючи позов в межах справи про банкрутство, суд в провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу наведених вище особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, в тому рахунку і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №911/2548/18).
Як вбачається із матеріалів справи №915/527/24, позивач – ТОВ “Нова пошта” станом на дату розгляду справи №915/527/24(486/1615/25) не зверталося до суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника у справі №915/527/24 про банкрутство відповідача – ТОВ “ТД “Югелеватор”.
Водночас, як зауважив Верховний суд у своїй постанові від 23.09.2021 року у справі №904/4455/19, зважаючи на притаманну позовному провадженню автономію в межах справи про банкрутство, незаявлення позивачем грошових вимог до боржника у справі про банкрутство не може вважатися відмовою від таких вимог у позовному провадженні або бути підставою для відмови у задоволенні позову з майновими (грошовими) вимогами до боржника, що розглядається в межах справи про банкрутство відповідача в порядку статті 7 КУзПБ (п. 117).
У разі незаявлення вимог до боржника у справі про банкрутство справа за позовом з майновими (грошовими) вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, відповідно до приписів статті 7 КУзПБ має бути розглянута господарським судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство відповідача, по суті спору за правилами ГПК України у позовному провадженні в межах справи про банкрутство (п. 118).
Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
В силу ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі “Проніна проти України”, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.
Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у сумі 17593,05 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову ТОВ “Нова пошта” до ТОВ “ТД “Югелеватор” про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з організації перевезення відправлень №656276 від 17.02.2020 у розмірі 17593,05 грн, у повному обсязі з наведених вище мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання до господарського суду позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Сплачений розмір судового збору позивачем розраховано у відповідності до пп.1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України “Про судовий збір”. При цьому, суд враховує, що позивач звернувся до господарського суду із позовною заявою у електронній формі за допомогою підсистеми Електронний суд ЄСІТС.
Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України “Про судовий збір” встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, розмір судового збору, який підлягав сплаті складає 2422,40 грн. Отже, 605,60 грн є переплатою судового збору.
На підставі викладеного, суд покладає на відповідача судові витрати, понесені позивачем під час розгляду даної справи, у розмірі 2422,40 грн судового збору.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити позовні вимоги.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дом “Югелеватор” (54052, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Айвазовського, буд. 19/1, ідентифікаційний код 36622831) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Нова пошта” (03026, м. Київ, Cтоличне шосе, буд. 103, корп. 1, поверх 9, ідентифікаційний код 31316718) заборгованість у розмірі 17593,05 грн, а також 2422,40 грн судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтями 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.С. Адаховська