Справа № 740/7430/25
Провадження № 3/740/90/26 

ПОСТАНОВА
іменем України 
30 січня 2026 року м.Ніжин 
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
судді Олійника В.П., при секретарі Пучка М.С.,
розглянувши у судовому засіданні матеріали, які надійшли із Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.130, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
встановив:
Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення від 22 грудня 2025 року ОСОБА_1 21 грудня 2025 року в 22-45 год в м.Ніжині, вул.Набережна, керував автомобілем Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п.12.1. ПДР не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, у результаті чого здійснив наїзд на бордюр, внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, крім цього керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, в порушення п.2.5. ПДР відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Відповідно до письмових пояснень від 16 січня 2026 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Глазун Т.О. просить закрити провадження в справі, з посиланням на те, що в протоколі, складеному за ст.124 КУпАП, відсутні будь-які відомості про огляд транспортного засобу на предмет механічних пошкоджень, спричинених ДТП, відсутній доказ факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та рух автомобіля, відсутні докази щодо фіксування наявності чи відсутності пошкоджень бордюра, не вказано кому саме належить бордюр та хто несе матеріальні збитки, відсутні потерпілі у даній справі, що в сукупності ставить під сумнів винність саме ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення; ОСОБА_1 хотів забрати припарковане авто, яким він інколи керує з дозволу власника, але ніякого руху транспортного засобу 21 грудня 2025 року не здійснював, про те, що він не перебував за кермом та не керував ОСОБА_1 неодноразово повідомляв працівників поліції, на що поліцейський посилався на свідчення свідків, але ніяких пояснень свідків до матеріалів справи не додано; щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , руху автомобіля та факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , крім того на доданому відеозаписі не зафіксовано пропонування пройти огляд на стан сп`яніння, відмови від проходження такого огляду.
Протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, які відповідно до автоматичного розподілу передані на розгляд судді Олійнику В.П., стосуються інкримінованих подій за участі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вказані справи по даних протоколах підлягають об`єднанню в одне провадження відповідно до ст.36 КУпАП, про що заперечення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Глазун Т.О. під час судового розгляду відсутні.
Інші заяви, клопотання станом на 30 січня 2026 року відсутні.
Відповідно до КУпАП суд розглядає справу в межах протоколів про адміністративне правопорушення і не повноважний виходити за їх межі, при цьому протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, також суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у ст.129 Конституції України.
Також при розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані поліцейськими до протоколів про адміністративне правопорушення, та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду, із врахуванням змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Згідно з даними протоколів про адміністративне правопорушення від 22 грудня 2025 року ОСОБА_1 21 грудня 2025 року в 22-45 год в м.Ніжині, вул.Набережна, керував автомобілем Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п.12.1. ПДР не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, у результаті чого здійснив наїзд на бордюр, внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, крім цього керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, в порушення п.2.5. ПДР відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
До протоколу додані матеріали відеозаписів (2 відеозаписи 21 грудня 2025 рік з 23-23 год до 00-08 год, з 00-08 год до 00-40 год год), які безпосередньо відтворені у судовому засіданні, відповідно до яких поліцейський в салоні службового автомобіля повідомляє на бодікамеру, що знаходять на місці ДТП, яке було виявлено під час патрулювання, ОСОБА_1 стоїть біля автомобіля Mercedes-Benz, потім запитує, що йому робити, просить нічого не писати; поліцейський повідомив, що складає адміністративні матеріали, ОСОБА_1 вказує, що не був за кермом та просить показати відео на підтвердження факту керування, на що поліцейський повідомив, що відео побачить у суді; поліцейський повідомляє про складання протоколів із вказівкою розгляду справи в суді 06 січня, ОСОБА_1 підписує матеріали.
Інші дані на відеозаписах не зафіксовані, зокрема, сам факт керування автомобілем ОСОБА_1 , встановлення особи водія, роз`яснення процесуальних прав, пропозиції та заслуховування пояснень, встановлення ознак алкогольного сп`яніння та їх оголошення поліцейським, роз`яснення самого порядку проходження огляду на місці зупинки і в медичному закладі,-що є процесуальним обов`язком поліцейського, при цьому судом враховуються положення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, 
засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року за №1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999, згідно з якими включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення.
Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. 
Чинним законодавством не передбачено особливих вимог до доказів, на яких зафіксовано вчинення водієм порушення вимог ПДР, водночас, такий доказ повинен бути повністю ідентифікований.
Згідно з поданими суду відеозаписами ОСОБА_1 заперечує факт керування автомобілем, при цьому по прибуттю поліцейських на місце ДТП перебуває на місці водія автомобіля із пошкодженнями, у подальшому надає поліцейським свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля, вказує, що власник авто помер, надає поліцейським із застосунку Дія своє посвідчення водія, під час складення поліцейськими матеріалів знову знаходиться на місці водія вказаного автомобіля, тобто станом на 23 год 23 хв 21 грудня 2025 року (час початку відеофіксації поліцейським) був законним володільцем вказаного автомобіля, при цьому судом враховується, що поліцейськими не надані суду ні до протоколів, ні під час судового розгляду доказів щодо обставин наїзду автомобіля згідно з протоколами на бордюр, зокрема відео з камер Безпечне місто, що дало б змогу дійсно з"ясувати обставини ініційованої поліцейськими справи. Також у протоколі не зазначені відомості щодо фактичних дій водія ОСОБА_1 , які на думку поліцейського свідчать про порушення п.12.1. ПДР із врахуваннямст.ст.9 КУпАП, даним протоколом не зафіксовано жодних дій водія, які призвели до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а саме-яку саме швидкість не дотримався ОСОБА_1 , і що стало причиною для наїзду на бордюр, і яким чином він не врахував дорожню обстановку. Свідки та потерпілі у протоколі за ст.124 КУпАП поліцейським не зазначені.
З даних підстав додані до протоколу відеозаписи не дають можливості суду поза розумним сумнівом встановити,-чи керував ОСОБА_1 21 грудня 2025 року в 22-45 год автомобілем і чи причетний він до ДТП, і чи були ознаки алкогольного сп`яніння.Також відеозаписи не містять даних про вказівку поліцейського щодо різкого запаху алкоголю з порожнини рота та порушення мови, як інкримінованих ознак алкогольного сп`яніння, роз"яснення порядку проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння на місці та в медичному закладі і за яких умов. Свідки у протоколі за ч.1 ст.130 КУпАП поліцейським також не зазначені. Вказане непритаманно працівнику поліції, як представнику держави, у даній обстановці, і що не відповідає завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідно до ст.1 щодо зокрема охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, при цьому ст.7 даного Кодексу встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, у зв`язку з чим дії поліцейських на підставі поданих суду документів, розцінюються судом, як формальний підхід до виконання своїх службових обов"язків, що в свою чергу не є сумісним із завданням поліції, яка покликана охороняти права і свободи людини, а не сприяти їх порушенню. Також поліцейськими не дотримані вимоги ст.280 КУпАП, яка зобов`язує з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що створює ризик необґрунтованого обвинувачення. Також це порушує принципи належного доказування, встановлені ст.251 КУпАП, та підриває юридичну основу для притягнення до відповідальності.
За змістом ст.ст.251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення, що є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Протоколи про адміністративне правопорушення за встановлених судом обставин не є визначальними при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому протокол за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє. 
Наявні у справі докази зі сторони поліцейських є суперечливими, зокрема щодо факту керування авто і саме ОСОБА_1 21 грудня 2025 року в 22-45 год, встановлення ознак алкогольного сп`яніння, підстав для проведення огляду та його порядку, що є суттєвими процедурними порушеннями, які унеможливлюють встановленню обставин ініційованої поліцейським справи та їх наслідків, також поліцейськими не доведено,-чи були передбачені законом підстави (умови) для відповідних дій з їх сторони по складенню протоколів на ОСОБА_1 , чи були вони виправданими (необхідними) та пропорційними до конкретних обставин, при цьому втручання поліцейських не є свавільним, якщо: воно відбулося згідно із законом; воно переслідує легітимну мету і є пропорційним до цієї мети; воно є необхідним у демократичному суспільстві.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з недоведенням в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.
Керуючись ст.ст.36, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-
постановив:
Справи про притягнення до адміністративної відповідальності 740/7430/25 (провадження 3/740/90/26), 740/7432/25 (провадження 3/740/91/26) відносно ОСОБА_1  за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП,- об`єднати в одне провадження та вважати номером справи 740/7430/25 (провадження 3/740/90/26).
Справу про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП,- закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя В.Олійник