КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2026 року
м. Київ
провадження № 33/824/1094/2026
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П., 
при секретарі Мудрак Р. Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Рокитнянського районного суду Київської області у складі судді Смик М. М.
від 10 грудня 2025 року
у справі №375/2373/25 Рокитнянського районного суду Київської області
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП 
громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В :
Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 10 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі в однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 80 коп.
На дану постанову 18.12.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення, справу за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення. 
Вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, вказуючи на неповноту з`ясування обставин справи. Він зазначає, що в день події перебував у хворобливому стані та пригніченому емоційному стані після відвідування поранених побратимів у шпиталі. Скаржник стверджує, що вживав лише безалкогольне пиво та заспокійливі ліки, що могло вплинути на його поведінку, але не свідчило про алкогольне сп`яніння. Апелянт наголошує на своєму особливому статусі військовослужбовця в резерві, учасника бойових дій та особи з інвалідністю внаслідок війни 3 групи. Він вказує, що позбавлення права керування є непропорційним заходом, який зашкодить його планам повернутися на службу на посаду водія та знизить обороноздатність підрозділу. Зауважує на відсутності доказів калібрування алкотестера та стверджує, що суд не перевірив належним чином, чи був він водієм у момент зупинки. Також він посилається на практику ЄСПЛ (рішення «Маліге проти Франції» та інші), стверджуючи, що санкція є занадто суворою і має «кримінальний» характер. Апелянт просить врахувати його щире каяття та складні життєві обставини, пов`язані з реабілітацією після поранення. Він наполягає на закритті провадження через відсутність складу правопорушення або застосуванні ст. 22 КУпАП щодо малозначності. Скаржник вважає, що суд першої інстанції не дотримався принципів індивідуалізації відповідальності та верховенства права.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. 
Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до змісту протоколу від 07.09.2025 про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №445973, що 07.09.2025 о 00 год 58 хв на вул. Окружній, 1 в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду в установленому законодавством порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правила дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП. Технічні засоби відеозапису - нагрудна камера співробітника Національної поліції.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, районний суд виходив з доведеності вини останнього у порушенні ним вимог пункту 2.5 ПДР України, що підтверджується протоколом, рапортами поліції та відеозаписами з нагрудних камер. 
Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Окремим видом адміністративних правопорушень є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху. 
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу. 
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. 
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 , та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Згідно з частинами 1-3, 5 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню та оглядові. Огляд проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в закладах охорони здоров`я у разі незгоди особи з результатами огляду на місці. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу. Огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи наявні: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №445973 від 07.09.2025, довідка т.в.о. начальника відділення адміністративної практики батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Садової А. від 08.09.2025 щодо наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.09.2025, відносно ОСОБА_1 ; лист Комунального некомерційного підприємство Рокитнянської селищної ради «Рокитнянська багатопрофільна лікарня» від 28 липня 2025 року № 1493 щодо проведення вказаним медичним закладом безкоштовного огляду водіїв на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 07.09.2025, відносно ОСОБА_1 , із відміткою - огляд не проводився; розписка від 07.09.2025, відповідно до якої водія ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом, а саме автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції від 07.09.2025; відеозаписи з нагрудної камери поліцейських.
Доводи апеляційної скарги про те, що не було перевірено відсутності даних про калібрування алкотестера, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду для виявлення стану алкогольного сп`яніння. Для складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мотиви відмови особи від проходження огляду не мають юридичного значення. Це обумовлено формальним складом правопорушення та метою забезпечення безпеки дорожнього руху. Будь-яка пасивна поведінка - мовчазне ігнорування законних вимог або висунення необґрунтованих умов - якщо вона призводить до неможливості завершити процедуру огляду, юридично кваліфікується як відмова.
Посилання в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не було встановлено, чи був апелянт водієм у момент зупинки, також не заслуговують на увагу та спростовуються відеозаписом з нагрудних камер співробітників поліції, з яких слідує, що в момент зупинки за кермом автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходився саме ОСОБА_1 . Крім того, останній не заперечував факт свого керування вказаним автомобілем.
Твердження апелянта про те, що він 07.09.2025 повертався зі шпиталю, де провідував побратимів, а згодом випив одну банку безалкогольного пива, також спростовуються відеозаписами з нагрудних камер. На запитання щодо причини порушення комендантської години ОСОБА_1 відповів «так получилось», при цьому він не заперечував вживання пива, однак про те, що воно було безалкогольним, не вказував.
Щодо посилань на статус військовослужбовця та можливість застосування ст. 22 КУпАП, суд зазначає наступне. Санкція частини 1 статті 130 КУпАП за своєю правовою природою є кумулятивною та неподільною, передбачаючи одночасне накладення штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами. Вказана норма не містить альтернативи у виді застосування лише одного з цих стягнень. Враховуючи високу суспільну небезпеку правопорушення, положення статті 22 КУпАП щодо звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю до правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, не можуть бути застосовані. Державна політика у сфері безпеки дорожнього руху спрямована на безальтернативність суворого покарання за вказані діяння.
Принцип рівності всіх перед законом (ст. 24 Конституції України) гарантує рівні права та обов`язки, забороняючи привілеї за ознакою професійної діяльності. Статус військовослужбовця не може бути підставою для звільнення від відповідальності за дії, що загрожують життю інших учасників дорожнього руху.
Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена поза розумним сумнівом. Сукупність доказів (протокол, рапорти, відеозапис відмови) виключає будь-яке інше пояснення події. Суд першої інстанції діяв у межах закону та з метою захисту суспільних інтересів.
Підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 10 грудня 2025 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова