РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/2737/23	

Господарський суд Харківської області у складі судді Ольшанченка В.І.
за участю секретаря судового засідання Красовського В.С.
та представників:
позивача – Жирного О.С.,
відповідача – Шепенка М.С., Сивака А.Ю. (в режимі відеоконференції),
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1) 	
до 	Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" (62371, Харківська обл, Харківський р-н, с. Подвірки) 	
про	стягнення 237641561,82 грн,	

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (позивач) надало Господарському суду Харківської області позовну заяву до Приватного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5» (відповідач), в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 206001803,00 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за листопад - грудень 2016 року та квітень 2017 року; 3% річних від простроченої суми у сумі 4903407,30 грн та інфляційні втрати в сумі 26736351,52 грн, а також витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.
10.07.2023 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі, посилаючись на те, що:
1. Позивач неправильно застосовує ціни реалізації природного газі, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» (надалі – Положення № 758).
2. АТ «Укртрансгаз» помилково застосовує ціни реалізації природного газу передбачені п. 16 Положення №758 та норму ч. 2 ст. 8 Закону №1730-VIII до обсягів природного газу, спожитих Відповідачем для виробництва електричної енергії.
3. Позивач неправильно застосовує ціни реалізації природного газу, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 №187 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (надалі - Положення №187).
4. Позивач помилково застосовує норму ч. 2 ст. 8 Закону №1730-VIII до обсягів природного газу, відібраних Відповідачем з газорозподільної системи.
5. Розрахунок інфляційних втрат Позивача не відповідає приписам ст. 625 ЦК України, наказу Державної служби статистики України від 29.08.2016 №158 та висновкам Верховного Суду щодо їх застосування.
6. Нарахування АТ «Укртрансгаз» інфляційних втрат та процентів річних з 01.11.2021 свідчить про недобросовісну суперечливу поведінку та дає суду правові підстави для відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог згідно з п. 6) ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 13 ЦК України.
17.07.2023 позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що відповідач, надавши суду відзив на позовну заяву та додані до нього документи, підтвердив факт споживання ним природного газу без номінацій у період листопад – грудень 2016 року та квітень 2017 року в обсязі 89191,000 тис куб м. Позивач і відповідач є суб`єктами господарювання, відносини яких щодо компенсації вартості природного газу, використаного за період з 01 грудня 2015 по 31 грудня 2019 року без подання номінацій, унормовані Законом України №1730, яким держава встановила імперативне нормативне регулювання правовідносин щодо врегулювання заборгованості підприємства ПЕК перед Оператором ГТС, які протягом періоду з 01 грудня 2015 по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без подання номінацій та визначила, що вартість вказаних обсягів природного газу компенсується Оператору ГТС. Відповідач, як суб`єкт ринку природного газу, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України №1730 зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки з оплати (компенсації) за використаний ним природний газ, отриманий з газотранспортної системи.
24.07.2023 відповідач надав заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких наголошує, що позивачем по суті не спростовані аргументи відзиву на позовну заяву про те, що:
- в розрахунку суми основного боргу за період листопада 2016 року позивач необґрунтовано використовує для обсягу природного газу спожитого для виробництва електричної енергії (власних потреб) ціну 6819,00 грн за тис куб м (з приміткою інші організації), яка п. 16 Положення №758 визначена для виробництва теплової енергії та/або надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для бюджетних установ; 
- в розрахунку суми основного боргу за період грудня 2016 року позивач необґрунтовано використовує для обсягу природного газу спожитого для виробництва електричної енергії (власних потреб) ціну 7148,00 грн (з приміткою інші суб`єкти), яка не передбачена п. 16 Положення №758;
- в розрахунку суми основного боргу за період квітня 2017 року позивач необґрунтовано використовує ціну на природний газ для виробництва теплової енергії для бюджетних установ - 7907,20 грн за тис куб м, яка не передбачена п. 13 Положення №187. Позивачем не спростовано доводи відзиву на позовну заяву про помилкове застосування норми ч. 2 ст. 8 Закону №1730-VIII до обсягів природного газу, відібраних відповідачем з газорозподільної, а не газотранспортної системи.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.09.2023 у справі №922/2737/23 (суддя Хотенець П.В.) у позові відмовлено повністю.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 рішення Господарського суду Харківської області від 05.09.2023 у справі №922/2737/23 залишено без змін.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2024 касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задоволено - рішення Господарського суду Харківської області від 05.09.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 у справі №922/2737/23 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.
Автоматизованим розподілом судової справи між суддями для розгляду справи №922/2737/23 визначено головуючого суддю (суддю-доповідача): Жельне С.Ч., про що заступником керівника апарату суду складено та підписано відповідний Протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2024.
17.05.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №12869), в якому він просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів обсягів природного газу для компенсації відповідно до вимог ч. 3 ст. 8 Закону №1730, а також неправильно застосовано ціни реалізації природного газу, визначені положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу.
22.05.2024 позивачем подана відповідь на відзив, в якій він зазначив про обґрунтованість позовних вимог, а також застосування цін реалізації природного газу відповідно до умов Положень №758, №187 та їх підтвердження умовами укладених договорів між відповідачем та НАК “Нафтогаз України”.
29.05.2024 відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, в яких він вважає доводи позивача такими, що не спростовують обставини, які наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.08.2024 у справі №922/2737/23 (суддя Жельне С.Ч.), залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024, у задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.06.2025 рішення Господарського суду Харківської області від 07.08.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у справі №922/2737/23 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2025 справу №922/2737/23 визначено головуючого суддю (суддю-доповідача): Ольшанченко В.І.
Ухвалою від 23.06.2025 суд прийняв до свого провадження на новий розгляд справу №922/2737/23 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, призначив підготовче засідання на 07.07.2025 о 12:00 год, в яке викликав учасників справи.
27.06.2025 позивач через систему «Електронний суд» надав додаткові пояснення у справі, в яких зазначає, що його правова позиція щодо предмету позовних вимог та засобів доказування у справі №922/2737/23 була підтримана Верховним Судом, вважає доведеними обсяги природного газу, що були спожиті відповідачем (споживачем) без подання номінацій, а ціни на спірні обсяги природного газу, відібрані у 2016 – 2017 роках, застосованими у повній відповідності з вимогами постанов Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 та №187 від 22.03.2017.
03.07.2025 відповідач через систему «Електронний суд» надав додаткові пояснення у справі, в яких не погоджується з доводами позивача щодо оцінки Верховним Судом засобів доказування у справі №922/2737/23, зазначає про відсутність відношення реєстрів обсягів газу, реєстрів теплопостачальних підприємств, зведених реєстрів фактичного обсягу розподілу природного газу по споживачах, зведених реєстрів місячних обсягів газу, що подані в точку виходу до газорозподільної системи до регламентної процедури та підтвердження алокацій відповідно до Кодексів ГРС, ГТС, заперечує їх достовірність, належність в якості доказів, вказує не неврахування позивачем даних алокації за період квітня 2017 року, заперечує застосування цін реалізації природного газу, які безпосередньо не визначені Положенням №758 (встановлені НАК «Нафтогаз України»), обґрунтовує добросовісність та послідовність своєї поведінки у спірних правовідносинах.
Також 03.07.2025 відповідач через систему «Електронний суд» надав клопотання про призначення комплексної судової економічної та інженерно-технічної експертизи.
Протокольною ухвалою від 07.07.2025 суд задовольнив усне клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання, відклав підготовче засідання на 21.07.2025 о 14:00 год.
14.07.2025 відповідач через систему «Електронний суд» надав клопотання про призначення комплексної судової економічної та інженерно-технічної експертизи.
18.07.2025 позивач через систему «Електронний суд» надав заперечення на клопотання про призначення комплексної судової експертизи.
Протокольною ухвалою від 21.07.2025 суд відклав підготовче засідання на 30.07.2025 о 14:00 год.
21.07.2025 відповідач через систему «Електронний суд» надав клопотання про призначення комплексної судової економічної та інженерно-технічної експертизи.
29.07.2025 позивач надав через систему «Електронний суд» надав клопотання про залучення Акціонерного товариства «Оператор газорозподяльної системи «Харківсміськгаз» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.
29.07.2025 відповідач надав заперечення проти клопотання позивача про залучення третьої особи.
Протокольною ухвалою від 30.07.2025 суд відхилив клопотання позивача про залучення Акціонерного товариства «Оператор газорозподяльної системи «Харківсміськгаз» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача та відклав підготовче засідання на 04.08.2025 о 15:30 год.
01.08.2025 позивач надав через систему «Електронний суд» письмові пояснення по справі щодо звітності оператора ГРМ та щодо заявленого відповідачем клопотання про призначення комплексної судової експертизи.
01.08.2025 відповідач надав через систему «Електронний суд» клопотання про призначення комплексної судової економічної та інженерно-технічної експертизи.
У підготовчому засідання 04.08.2025 суд оголосив перерву до 06.08.2025 о 15:00 год для постановлення ухвали.
Ухвалою від 06.08.2025 суд за клопотанням відповідача призначив по справі комплексну судову економічну та інженерно-технічну експертизу, проведення якої доручено Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, та зупинив провадження у справі.
На вирішення експертам суд поставив наступні питання:
1) Чи підтверджується документально відбір відповідачем з газотранспортної системи загального обсягу 89191,000 тис м куб природного газу без номінацій постачальника в період листопад - грудень 2016 року, квітень 2017 року?
2) Чи підтверджується документально розподіл загального обсягу 89191,000 тис м куб природного газу в період листопад - грудень 2016 року, квітень 2017 року на наступні обсяги: 28881,000 тис м куб за категорією «інші організації» в період листопада 2016 року; 34508,000 тис м куб за категорією «інші суб`єкти» в період грудня 2016 року; 9987,000 тис м куб за категорією «населення», 972,000 тис м куб за категорією «бюджетні установи», 286,000 тис м куб за категорією «інші суб`єкти», 1,000 тис м куб за категорією «релігійні організації», 14556,000 тис м куб за категорією «інші, електрична енергія» в період квітня 2017 року?
3) Чи відповідають обсяги природного газу, зазначені у складених відповідачем актах приймання-передачі за Типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» (період листопад - грудень 2016 року), договорами постачання природного газу: №2424/1617-ТЕ-32 від 29.09.2016, №2578/1617-БО-32 від 31.10.2016, №2671/1617-КП-32 від 21.04.2017, №1011/17-ЕЕ від 28.04.2017, №2425/1617-РО від 29.09.2016 (період квітень 2017 року), а також в розрахунку АТ «Укртрансгаз» суми основного боргу у справі №922/2737/23, фактичним обсягам споживання природного газу з урахуванням розрахункових вимог нормативних документів ГКД 34.09.103-96, ГКД 34.09.107-2004, ГКД 34.09.100-2003, СОУ-Н МПЕ 40.1.09.151:2005?
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.08.2025 у справі №922/2737/23 скасовано, у задоволенні клопотання відповідача про призначення комплексної судової економічної та інженерно-технічної експертизи відмовлено, матеріали справи направлено для продовження розгляду до Господарського суду Харківської області.
Ухвалою від 20.10.2025 Господарський суд Харківської області поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 29.10.2025 о 14:30 год.
27.10.2025 відповідач через систему «Електронний суд» надав додаткові пояснення у справі щодо отриманої від АТ «НАК «Нафтогаз України», АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» інформації про регульовані в період листопада - грудня 2016 року Положенням №758 ціни природного газу та алокацію в період квітня 2017 року, а також обставин, встановлених щодо позивача рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/3903/23 та обсягу алокацїі природного газу на відповідача та КП «Харківські теплові мережі» внаслідок застосування у квітні 2017 року алгоритму роботи по переробці природного газу в теплову енергію.
Протокольною ухвалою від 29.10.2025 суд поновив відповідачу процесуальний строк на подання та прийняття до розгляду оригіналів та копій електронних та письмових доказів., приєднав їх до матеріалів справи, продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 12.11.2025 о 15:00 год.
06.11.2025 позивач через систему «Електронний суд» надав додаткові пояснення у справі, в яких навів розрахунок обсягу 89 191,000 тис куб метрів споживання відповідачем природного газу без номінацій у період листопад-грудень 2016 року та квітень 2017 року та його вартості з додаванням відповідної таблиці. 
Протокольною ухвалою від 12.11.2025 суд відклав підготовче засідання на 26.11.2025 о 15:00 год.
24.11.2025 відповідач через систему «Електронний суд» надав додаткові пояснення у справі, в яких навів контррозрахунок обсягу споживання природного газу без номінацій у спірний період та його вартості з додаванням відповідної таблиці, складеної на основі даних позивача.
Протокольною ухвалою від 26.11.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.12.2025 о 15:00 год.
У судовому засіданні 10.12.2025 суд оголосив перерву до 15.12.2025 о 15:30 год.
Присутній представник позивача у судовому засіданні 15.12.2025 позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.
Присутній представник відповідача у судовому засіданні 15.12.2025 проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях у справі.
У судовому засіданні 15.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 24.12.2025 о 12:30 год.
24.12.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду, про що було складено керівником апарату суду акт.
Ухвалою від 24.12.2025 суд призначив судове засідання на 12.01.2025 о 12:30 год.
У судовому засіданні 12.01.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
Позивач до 31.12.2019 виконував функції оператора газотранспортної системи - суб`єкта господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).
Відповідач у спірний період листопада-грудня 2016 року споживав природний газ на умовах, передбачених «Положенням про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 01.10.2015 №758 (далі - Положення №758).
Між відповідачем (споживач) та НАК «Нафтогаз України» (постачальник) були укладені договори постачання природного газу від 29.09.2016 №2424/1617-ТЕ-32 для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, від 31.10.2016 №2578/1617-БО-32 для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, від 29.09.2016 №2425/1617-РО для виробництва теплової енергії для релігійних організацій.
Пунктами 2.1 договорів постачання природного газу №2424/1617-ТЕ-32, №2578/1617-БО-32, №2425/1617-РО визначено планові обсяги постачання природного газу у листопаді 2016 року: 22442,000 тис куб м, 3130,000 тис куб м, 2,000 тис куб м відповідно; у грудні 2016 року: 25385,000 тис куб м, 3948,000 тис куб м, 2,000 тис куб м відповідно.
Згідно з пунктами 2.6 договорів №2424/1617-ТЕ-32, №2578/1617-БО-32, №2425/1617-РО розподіл (транспортування) природного газу за цими договорами здійснюють оператори газорозподільних мереж (газотранспортної системи).
На виконання умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.03.2016 №371 позивач здійснив для відповідача у листопаді 2016 року транспортування 55910,000 тис куб м природного газу, а у грудні 2016 року транспортування 65268,000 тис куб м природного газу, на підтвердження чого сторонами складено акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними газопроводами від 30.11.2016 №11-16-371, від 31.12.2016 №12-16-371.
Відповідно до умов договору на розподіл природного газу, до якого відповідач приєднався заявою від 01.01.2016 №094205D36EAT016, ПАТ «Харківміськгаз» здійснило для відповідача у листопаді 2016 року розподіл 55910,000 тис куб м природного газу, а у грудні 2016 року розподіл 65268,000 тис куб м природного газу, на підтвердження чого сторонами складено акти наданих послуг з розподілу природного газу від 30.11.2016 №ХРГ00021822, від 31.12.2016 №XP00024416.
30.11.2016 відповідач та НАК «Нафтогаз України» підписали акти приймання-передачі у листопаді 2016 року на загальний обсяг 27029,000 тис куб м природного газу, в тому числі 24 075,000 тис куб м за договором №2424/1617-ТЕ-32, 2953,000 тис куб м за договором №2578/1617-БО-32, 1000 тис куб м за договором №2425/1617-РО.
Залишок обсягу 28881,000 тис куб м природного газу (спірний обсяг) був спожитий відповідачем у листопаді 2016 року без номінації для виробництва електричної енергії (власних потреб).
Акт приймання-передачі природного газу на вказаний обсяг було підписано відповідачем та направлено для підписання до НАК «Нафтогаз України». Однак листами від 12.12.2016 №28-8860/1.2-16, від 14.12.2016 №26-8915/1.2-16 вказаний акт було повернуто відповідачу без підписання з посиланням на відсутність підстав для оформлення такого акту, оскільки підстави для постачання компанією природного газу підприємству для власних потреб на умовах типового договору постачальником «останньої надії» відсутні.
В Реєстрі теплопостачальних підприємств, з якими документально оформлені обсяги газу за прямими договорами Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» у листопаді 2016 року, вказаний оформлений обсяг відповідача 27029,000 тис куб м.
Такий обсяг співпадає із загальних обсягом природного газу, вказаним в підписаних відповідачем та НАК «Нафтогаз України» актах приймання-передачі природного газу за листопад 2016 року (24075,000 тис куб м, 2953,000 тис куб м, 1,000 тис куб м).
В Реєстрі обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК «Нафтогаз України» мережами ПАТ «Харківміськгаз» у розрізі споживачів у листопаді 2016 року, вказаний обсяг відповідача згідно підтвердженої номінації 25572,000 тис куб м та обсяг згідно алокації 55910,000 тис куб м.
31.12.2016 відповідач та НАК «Нафтогаз України» підписали акти приймання-передачі у грудні 2016 року на загальний обсяг, в тому числі 26872,000 тис куб м природного газу за договором №2424/1617-ТЕ-32, 3887,000 тис куб м природного газу за договором №2578/1617-БО-32, 1 000 тис куб м природного газу за договором №2425/1617-РО.
Залишок обсягу 34508,000 тис куб м природного газу (спірний обсяг) був спожитий відповідачем у грудні 2016 року без номінацій для виробництва електричної енергії (власних потреб).
Акт приймання-передачі природного газу на вказаний обсяг було підписано відповідачем та направлено для підписання до НАК «Нафтогаз України», однак листом від 12.01.2017 №26-227/1.8-17 вказаний акт було повернуто відповідачу без підписання з посиланням на відсутність підстав для постачання компанією природного газу підприємству для власних потреб на умовах типового договору постачальником «останньої надії».
В Реєстрі теплопостачальних підприємств, з якими документально оформлені обсяги газу за прямими договорами Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» у грудні 2016 року, вказаний оформлений обсяг відповідача 30760,000 тис куб м.
Такий обсяг співпадає із загальних обсягом природного газу, вказаним в підписаних відповідачем та НАК «Нафтогаз України» актах приймання-передачі природного газу за грудень 2016 року (26872,000 тис куб м, 3887,000 тис куб м, 1,000 тис куб м).
В Реєстрі обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК «Нафтогаз України» мережами ПАТ «Харківміськгаз» у розрізі споживачів у грудні 2016 року, вказаний обсяг відповідача згідно підтвердженої номінації - 29335,000 тис куб м та обсяг згідно алокації - 65268,000 тис куб м.
Господарський суд міста Києва розглядав позовну заяву ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» до НАК «Нафтогаз України» у справі №910/23532/16 про визнання укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» в редакції споживача та відповідно до Типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501, зобов`язання надати підписану уповноваженою особою письмову форму вказаного договору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2023 прийнято відмову ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» від позову, визнано нечинним рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 про задоволення позовних вимог, закрито провадження у справі №910/23532/16.
Відповідачем у спірному періоді квітня 2017 року було укладено з НАК «Нафтогаз України» договори постачання природного газу на умовах, передбачених «Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 №187 (далі - Положення №187).
Судовими рішеннями у справі №Б-23/75-02 (922/3026/19) за позовом АТ «Укртрансгаз» до відповідача про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 14560,000 тис куб м, відібраний з газотранспортної системи без номінацій у квітні 2017 року, а також стягнення 97297782,40 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна, встановлено, що між НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договори постачання природного газу:
- від 29.09.2016 №2424/1617-ТЕ-32 для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню; 
- від 31.10.2016 №2578/1617-БО-32 для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями;
- від 21.04.2017 №2671/1617-КП-32 для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (з 01.04.2017);
- від 28.04.2017 №1011/17-ЕЕ для виробництва електричної енергії (з 01.04.2017);
- від 29.09.2016 №2425/1617-РО для виробництва теплової енергії для релігійних організацій.
Пунктами 2.1 договорів №2424/1617-ТЕ-32, №2578/1617-БО-32, №2671/1617-КП-32, №1011/17-ЕЕ, №2425/1617-РО визначено планові обсяги постачання природного газу у квітні 2017 року в обсягах 12458,000 тис куб м, 1606,000 тис куб м, 455,000 тис куб м, 14550,000 тис куб м, 1,000 тис куб м відповідно.
Згідно з пунктами 2.6 договорів №2424/1617-ТЕ-32, №2578/1617-БО-32, №2671/1617-КП-32, №1011/17-ЕЕ, №2425/1617-РО розподіл (транспортування) природного газу за цими договорами здійснюють оператори газорозподільних мереж (газотранспортної системи).
На виконання умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.03.2016 №371 позивач здійснив для відповідача у квітні 2017 року транспортування 25 802,000 тис куб м природного газу, на підтвердження чого сторони склали акт наданих послуг з транспортування природного газу магістральними газопроводами від 30.04.2017 №04-17-371.
Відповідно до умов договору на розподіл природного газу, до якого відповідач приєднався заявою від 01.01.2016 №094205D36EAT016, АТ «Харківміськгаз» здійснило для відповідача у квітні 2017 року розподіл 25802,000 тис куб м природного газу, на підтвердження чого сторони склали акт наданих послуг з розподілу природного газу від 30.04.2017 №ХРГ00010276.
18.06.2018 НАК «Нафтогаз України» листом №26-3889/12-18 повернуло відповідачу без підписання акти приймання-передачі природного газу за квітень 2017 року за договором №2424/1617-ТЕ-32 для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню в обсязі 9987,000 тис куб м, за договором №2578/1617-БО-32 для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями в обсязі 972,000 тис куб м, за договором №2671/1617-КП-32 для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (які не є бюджетними установами/організаціями) в обсязі 286,000 тис куб м, за договором №2425/1617-РО для виробництва теплової енергії для релігійних організацій в обсязі 1000 тис куб м та за договором №1011/17-ЕЕ для виробництва електричної енергії в обсязі 14556,000 тис куб м.
В обґрунтування повернення вказаних актів НАК «Нафтогаз України» зазначило про те, що у зв`язку з невиконанням умов пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 №187 відповідачу не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на квітень 2017 року, тому НАК «Нафтогаз України» не здійснювало постачання природного газу відповідачу у квітні 2017 року для зазначених категорій споживачів.
Згідно з Алокацією (Звітом) про поділ фактичного обсягу (об`єму ) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Харківміськгаз» між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за квітень 2017р. та додатку до неї, що визначає такі обсяги в розрізі контрагентів (споживачів) таких замовників, відповідачу за місяць визначено фактичний обсяг 14560,000 тис куб м природного газу (підтверджений обсяг не вказано), а КП «Харківські теплові мережі» за місяць визначено фактичний обсяг 36712,501 тис куб м природного газу (підтверджений обсяг 31314,000 тис куб м).
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 №1730-VIII (далі – Закон №1730) підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість:
- відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів;
- послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів.
Обсяги природного газу, зазначені в частині другій цієї статті, визначаються як різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання.
Кодексом газотранспортної системи (далі – Кодекс ГТС), затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРЕКП) від 30.09.2015 №2493 (із змінами, внесеними згідно з постановами НКРЕКП №304 від 10.03.2016, №84 від 26.01.2017), було визначено, що алокація - це підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу ХІІ цього Кодексу.
Розділом ХІІ Кодексу ГТС визначено порядок здійснення: алокації обсягів природного газу для точок входу (глава 1), алокації обсягів природного газу для точок виходу (глава 2); та принципи алокації обсягів природного газу для віртуальних точок входу та виходу з/до газорозподільних систем та щодо споживачів, підключених до газорозподільної системи (глава 3).
У пункті 1 глави 2 розділу ХІІ Кодексу ГТС було встановлено, що у точках виходу, в яких природний газ з газотранспортної системи направляється до суміжної газотранспортної системи, газосховища або до прямого споживача, алокація обсягів природного газу здійснюється відповідним оператором суміжної газотранспортної системи, оператором газосховища або прямим споживачем, яка має бути направлена ними до оператора газотранспортної системи в строки, описані в пункті 6 цієї глави. Алокація обсягів природного газу для віртуальної точки виходу до газорозподільної системи здійснюється відповідним оператором газорозподільної системи з урахуванням глави 3 цього розділу.
Згідно з п. 6 гл. 2 р. ХІІ Кодексу ГТС алокація обсягів природного газу, зроблена оператором суміжної газотранспортної системи, оператором газорозподільної системи, газовидобувним підприємством, оператором газосховища або прямим споживачем має бути передана оператору газотранспортної системи в такі терміни:
1) розрахункові обсяги природного газу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування за попередній газовий день, повинні передаватися оператору газотранспортної системи щодня до 13.00 UTC (15:00 за київським часом) години газової доби для зимового періоду та 12:00 UTC (15:00 за київським часом) години газової доби для літнього періоду, після газової доби, до якої належить алокація;
2) фактичні обсяги природного газу по точці входу/виходу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування за першу та другу декади газового місяця (за другу декаду газового місяця наростаючим підсумком), мають передаватися оператору газотранспортної системи кожного наступного дня після закінчення відповідної декади газового місяця;
3) фактичні обсяги природного газу по точці входу/виходу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування за попередній газовий місяць, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 8-го числа наступного місяця;
4) скореговані фактичні обсяги природного газу по точці входу/виходу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування з урахуванням заходів впроваджених для врегулювання місячного небалансу, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 12-го числа наступного місяця.
Відповідно до п. 1 гл. 3 р. ХІІ Кодексу ГТС алокація обсягів природного газу для віртуальних точок входу та виходу з/до газорозподільної системи має здійснюватись відповідно до положень глав 1, 2 цього розділу, якщо інше не передбачено цією главою.
Пунктом 2 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС визначено, що оператор газорозподільної системи здійснює алокацію обсягів природного газу щодо всіх споживачів (у тому числі щодо побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільної системи, та їх точок комерційного обліку, яким оператор газорозподільної системи в установленому порядку присвоїв персональний ЕІС-код як суб`єкта ринку природного газу (окремої точки комерційного обліку) та передав його до бази даних оператора газотранспортної системи. Оператор газорозподільної системи здійснює алокацію обсягів природного газу з розбивкою по всіх замовниках послуг транспортування, для яких були підтверджені номінації/реномінації на транспортування для віртуальної точки входу з газорозподільної системи та для віртуальної точки виходу до газорозподільної системи.
Згідно з п. 3 гл. 3 р. ХІІ Кодексу ГТС детальні правила алокації обсягів природного газу (визначення фактичного об`єму/обсягу споживання чи передачі природного газу за відповідний період), яку повинен здійснювати оператор газорозподільної системи щодо споживачів на віртуальних точках входу/виходу з/до газорозподільної системи, установлюються в Кодексі газорозподільних систем.
Пунктами 4, 5 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС передбачено, що оператор газорозподільної системи інформує відповідно до положень пункту 6 цієї глави оператора газотранспортної системи стосовно обсягу природного газу, взятого з його газорозподільної системи споживачами, з розбивкою між замовниками послуг транспортування (їхніми ЕІС-кодами), тобто суб`єктам, які постачають природний газ до газорозподільної системи, з урахуванням фактичних обсягів природного газу, які були подані в газорозподільну систему від газовидобувних підприємств, підключених до газорозподільної системи та направлених на віртуальну точку входу з газорозподільної системи. Наведена вище інформація повинна бути надана як алокація обсягів природного газу для віртуальної точки виходу до газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи відповідно до положень пункту 6 цієї глави інформує оператора газотранспортної системи стосовно обсягу природного газу, поданого в газорозподільну систему від газовидобувних підприємств, підключених до газорозподільної системи, та направленого на віртуальну точку входу з газорозподільної системи, з розбивкою між замовниками послуг транспортування. Наведена вище інформація повинна бути надана як алокація обсягів природного газу для віртуальної точки входу з газорозподільної системи.
Відповідно до п. 6 гл. 3 р. ХІІ Кодексу ГТС оператор газорозподільної системи надає оператору газотранспортної системи інформацію про алокацію обсягів природного газу, поданого в газорозподільну систему від газовидобувних підприємств, підключених до газорозподільної системи та направленого на віртуальну точку входу від газорозподільної системи, у такі строки:
1) розрахункові обсяги природного газу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування за попередній газовий день, повинні передаватися оператору газотранспортної системи щодня до 13:00 UTC (15:00 за київським часом) години газової доби для зимового періоду та 12:00 UTC (15:00 за київським часом) години газової доби для літнього періоду після газової доби, до якої належить алокація;
2) фактичні обсяги природного газу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування за попередній газовий місяць, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 8-го числа наступного місяця;
3) скореговані фактичні обсяги природного газу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування з урахуванням заходів, упроваджених для врегулювання місячного небалансу, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 12-го числа наступного місяця. Якщо скореговані фактичні обсяги природного газу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування з урахуванням заходів, упроваджених для врегулювання місячного небалансу, перевищують сумарні підтверджені номінації за відповідний місяць, то відповідна різниця відноситься на небаланс відповідного оператора газорозподільної мережі.
Кодексом газорозподільних систем (далі – Кодекс ГРС), затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 (в редакції, чинній станом на квітень - травень 2017 року), було визначено, що алокація - це визначення фактичного обсягу (об`єму) природного газу по об`єкту споживача за певний розрахунковий період відповідно до вимог розділу VI цього Кодексу (підпункт 1 пункту 4 глави 1 розділу І).
Згідно з п. 1 гл. 3 р. IХ Кодексу ГРС визначення об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) по об`єкту споживача, що не є побутовим, здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і споживачем на підставі даних комерційних ВОГ, визначених договором розподілу природного газу між Оператором ГРМ і споживачем, та з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.
Відповідно до пунктів 2, 3 глави 3 розділу IХ Кодексу ГРС для визначення об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) приймаються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ приймаються дані комерційного вузла обліку споживача. Період, за який по об`єкту споживача визначається фактичний об`єм (обсяг) споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація), є календарний місяць.
Пунктом 5 глави 3 розділу IХ Кодексу ГРС передбачено, що на підставі звіту споживача (дистанційних даних) про спожиті об`єми природного газу, визначені комерційними вузлами обліку, або на підставі зміненого режиму нарахування по об`єкту споживача Оператор ГРМ забезпечує:
1) визначення загального об`єму споживання (розподілу, постачання) природного газу (алокація) по об`єкту споживача за розрахунковий період з урахуванням передбачених цим Кодексом (договором розподілу природного газу) регламентних процедур щодо визначення об`ємів споживання (розподілу, постачання) природного газу (алокація);
2) переведення визначеного загального об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу в одиниці енергії (обсяг) відповідно до розділу XV цього Кодексу;
3) складення акта приймання-передачі природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період із зазначенням величини об`єму (м куб.) та обсягу (за трьома одиницями виміру - кВт·год, ГКал, МДж) споживання (розподілу) природного газу та передавання його споживачу;
4) передавання даних Оператору ГТС про фактичний об`єм (м куб.) та обсяг (за трьома одиницями виміру - кВт·год, ГКал, МДж) розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача у порядку, визначеному Кодексом ГТС (підтвердження алокації).
Згідно з п. 6 глави 3 розділу IХ Кодексу ГРС визначений Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичний об`єм та обсяг розподілу та споживання (постачання) природного газу по об`єкту споживача (алокація) за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передається Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для включення в місячний баланс природного газу по ГТС і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.
Отже, із наведених норм як Кодексу ГТС, так і Кодексу ГРС вбачається, що на період листопад-грудень 2016 року та квітень місяць 2017 року здійснення алокацій обсягів природного газу щодо споживачів було покладено на операторів газорозподільних систем (оператори ГРМ), а останні (оператори ГРМ) таку інформацію (фактичний об`єм та обсяг розподілу та споживання (постачання) природного газу по об`єкту споживача (алокація) за попередній газовий місяць) передавали оператору газотранспортної системи до 8-го числа наступного місяця (у тому числі до 08 травня 2017 року).
Постановою НКРЕКП від 28.04.2017 №615 до пункту 3 глави 1, пункту 1 глави 2, пункту 1 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС внесено зміни, за якими з 07.05.2017 здійснення алокацій обсягів природного газу по замовниках послуг транспортування (в розрізі його споживачів) було вже покладено на оператора газотранспортної системи, який здійснював відповідні алокації на підставі поданої операторами газорозподільних систем (операторами ГРМ) інформації про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем.
Таким чином, суд констатує, що у разі здійснення алокацій операторами газорозподільних систем за листопад-грудень 2016 року та квітень місяць 2017 року та передання відповідної інформації оператору газотранспортної системи до 06.05.2017, такі дії слід вважати вчиненими належним суб`єктом.
Верховний Суд у постанові від 03.06.2025 зазначив про необхідність надання судом оцінки доказам, наданим позивачем, зокрема, реєстрам обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК «Нафтогаз України» мережами ПАТ «Харківміськгаз» у розрізі споживачів та застосування такого стандарту доказування, як «вірогідність доказів».
Щодо розподілу між сторонами обов`язку доказування суд при новому розгляді виходив з наступного.
Відповідно до закріпленого у ст. 2, 13, 74 Господарського процесуального кодексу України принципу змагальності сторін кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, та, водночас, несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).
За змістом ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Водночас у ст. 79 ГПК України встановлений стандарт доказування «вірогідності доказів», який, на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто відповідно до наведеного стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
У силу вказаної норми процесуального права наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить про те, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, аніж протилежний.
Суд з урахуванням статей 79, 86 ГПК України розглядає надані позивачем реєстри обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК «Нафтогаз України» мережами ПАТ «Харківміськгаз» у розрізі споживачів у листопаді, у грудні 2016р. з інформацією про обсяги підтвердженої номінації та алокації як вірогідні, а стосовно інформації реєстрів теплопостачальних підприємств з якими документально оформлені обсяги газу за прямими договорами Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про оформлені обсяги за цей період було встановлено співпадіння із загальних обсягом природного газу, вказаним в підписаних відповідачем та НАК «Нафтогаз України» актах приймання-передачі природного газу за договорами №2424/1617-ТЕ-32, №2578/1617-БО-32, №2425/1617-РО. 
Отже, судом встановлено різницю між фактично спожитими відповідачем обсягами природного газу на підставі алокацій/звітів оператора газорозподільної системи ПАТ «Харківміськгаз» та оформлених з постачальником НАК «Нафтогаз України» у листопаді 2016 року - 28881,000 тис куб м, у грудні 2016 року - 34508,000 тис куб м.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.09.2025 у справі №922/3903/23 за позовом АТ «Укртрансгаз» до КП «Харківські теплові мережі»:
- стягнуто з КП «Харківські теплові мережі» 967148121,50 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за січень 2016 року - квітень 2017 року та березень - червень 2018 року, 25455386,73 грн процентів річних, 126843586,66 грн інфляційних втрат;
- встановлено, що між КП «Харківські теплові мережі» та АТ «НАК «Нафтогаз України» були підписані акти приймання передачі природного газу за квітень 2017 на загальний обсяг 25470,501 тис куб м, а акти, які збільшують переданий обсяг на 11242,000 тис куб м до 36712,501 тис куб м, було повернуто листом постачальника №26-4175/1.2.-17 від 16.05.2017.
Рішення Господарського суду Харківської області у справі №922/3903/23 від 08.09.2025 набрало законної сили 09.10.2025.
Згідно з Актами №04-17-636 від 30.04.2017 з АТ «Укртрансгаз», №ХРГ00009694 від 30.04.2017 з ПАТ «Харківміськгаз» у квітні 2017 року КП «Харківські теплові мережі» було надано послуги транспортування магістральними трубопроводами та розподілу 25 470,501 тис куб м. природного газу.
Відповідно до Алокаціії (Звіту) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Харківміськгаз» між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за квітень 2017 року та додатку до неї, що визначає відібрані обсяги в розрізі контрагентів (споживачів) таких замовників, КП «Харківські теплові мережі» за місяць визначено фактичний обсяг 36712,501 тис куб м природного газу (підтверджений обсяг 31314,000 тис куб м).
Листом №03.2/1401 від 16.10.2023 оператор газорозподільної системи АТ «Харківміськгаз» повідомив позивача, що такий обсяг алокації у квітні 2017 року обґрунтований зверненням ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» щодо застосування у квітні 2017 року алгоритму роботи по переробці природного газу в теплову енергію, за яким обсяг переданого природного газу переданого КП «Харківські теплові мережі» до ПрАТ «Харківська ТЕЦ-5» склав 11242,000 тис куб м.
Отже, у квітні 2017 року оператором газорозподільної системи АТ «Харківміськгаз» за наслідками застосування алгоритму роботи по переробці 11242,000 тис куб м природного газу в теплову енергію було збільшено для КП «Харківські теплові мережі» обсяг алокацїі, у порівнянні з фактично розподіленим (з 25470,501 тис куб м до 36712,501 тис куб м), та відповідно зменшено такий обсяг відповідачу (з 25802,000 тис куб м до 14560,000 тис куб м).
При цьому, результати такого перерозподілу враховані господарським судом при вирішенні справи №922/3903/23, а позивач АТ «Укртрансгаз» вже отримав судове рішення про стягнення компенсації відповідного обсягу природного газу з КП «Харківські теплові мережі».
Таким чином, суд приходить до висновку, що різниця між фактично спожитими відповідачем обсягами природного газу на підставі алокацій/звітів оператора газорозподільної системи ПАТ «Харківміськгаз» та оформленими з постачальником НАК «Нафтогаз України» у квітні 2017 року становить 14560,000 тис куб м.
Загальний обсяг відібраного відповідачем природного газу в період листопада - грудня 2016 року, квітня 2017 року з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій за розрахунком суду складає 77949,000 тис куб м.
В постанові від 03.06.2025 Верховний Суд зазначив про необхідність забезпечення принципу змагальності у питанні щодо тарифів (цін) природного газу у спірні періоди, надання при дослідженні цього питання оцінки не лише обґрунтуванням позивача щодо таких тарифів, а й контраргументам відповідача, якими можуть бути, зокрема, посилання на інші тарифи (ціни) ніж ті, які визначив позивач, та здійснення перевірки проведеного позивачем нарахування заборгованості відповідача з урахуванням 3% річних, інфляційних втрат, встановлення його обґрунтованості/необґрунтованості, за необхідності застосувавши принцип jura novit curia («суд знає закони»), положення ст. 8 ЦК України.
Для забезпечення змагальності під час нового розгляду справи №922/2737/23 сторонами на пропозицію суду надано відповідні розрахунок та контррозрахунок обсягів та вартості природного газу для компенсації на основі Положень №758, №187, яким надається оцінка при новому розгляді справи по суті.
Суд зазначає, що на підставі ч. 2 ст. 8 Закону №1730 компенсування (оплата) позивачу вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу повинна відбуватись за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, які визначені положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів. 
Абзацом 1 пункту 16 Положення №758 передбачено, що НАК «Нафтогаз України» у період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню в розмірі 4942,00 грн за 1000 куб м, а для виробництва теплової енергії для релігійних організацій - в розмірі 2471,00 грн за 1000 куб м.
Згідно з абз. 2 пункту 16 Положення №758 ціна на природний газ, який постачається для виробництва теплової енергії та/або надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для установ, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, повинна відповідати ціні на природний газ, що постачається НАК «Нафтогаз України» такій самій категорії споживачів за таких самих умов постачання за ціною, встановленою НАК «Нафтогаз України».
Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до пункту 16 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» від 14.12.2016 №937, яка набрала чинності 23.12.2016, норму абз. 2 пункту 16 було виключено з Положення № 758.
В листі №14/6-2902/1.18-25 від 04.09.2025 НАК «Нафтогаз України» вказує, що відповідно до умов договорів, які компанія укладала з виробниками теплової енергії для категорії бюджетних установ, ціна на природний газ визначалася на підставі цін, що розміщувалися на офіційному веб-сайті; у листопаді 2016 року ціна становила 8182,80 грн за 1000 куб м з ПДВ, а у разі передплати - 7380,00 грн за 1000 куб м з ПДВ (за умови, що місячний обсяг споживання перевищує 50 тис куб м), а у грудні 2016 - 8577,60 грн за 1000 куб м з ПДВ, а у разі передплати - 7780,80 грн за 1000 куб м з ПДВ (за умови, що місячний обсяг споживання перевищує 50 тис куб м).
Розміщеними на офіційному веб-сайті НАК «Нафтогаз України» прейскурантами на листопад - грудень 2016 року передбачено IV категорії споживачів, з яких під визначення абз. 2 пункту 16 Положення №758 частково підпадає категорія І, а саме «суб`єкти господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочні (модульні) котельні, установлені на дахові та прибудовані (виходячи з обсягу природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка використовується установами та організаціями, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, іншими суб`єктами господарювання)». Решта категорій споживачів або мають споживання до 50 тис куб м, або не підпадають під дію Положення №758, або є постачальниками для подальшої реалізації газу. Прейскуранти передбачають для категорії І наступні ціни на природний газ та умови їх застосування:
- на листопад 2016 року - 7380,00 грн за 1000 куб м з ПДВ за умови попередньої оплати або 8182,80 грн за 1000 куб м з ПДВ за умови оплати протягом або після періоду (календарний місяць) поставки газу; від 50 тис куб м; за відсутності заборгованості перед Компанією за попередні періоди;
- на грудень 2016 року - 7780,80 грн за 1000 куб м з ПДВ за умови попередньої оплати або 8577,60 грн за 1000 куб м з ПДВ на умовах післяплати; від 50 тис куб м; за відсутності заборгованості перед Компанією за попередні періоди.
Верховний Суд у постанові від 03.06.2025 у цій справі з посиланням на ч. 2 ст. 8 Закону №1730 підкреслив, що компенсування (оплата) позивачу вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу повинна відбуватись за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.
Вирішуючи при новому розгляді справи питання щодо тарифів (цін) природного газу у спірні періоди, суд тлумачить формулювання ч. 2 ст. 8 Закону №1730 «за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями» з використанням основного, граматичного (буквального) способу тлумачення тесту самої норми, виходячи зі значення слів та змісту речень.
Суд також виходить з необхідності при правотлумаченні чітко дотримуватися балансу між істинним змістом норми та її текстуальним викладенням, у жодному разі не допускаючи при цьому свавільної добудови норми через «судову правотворчість» та керується усталеним правилом тлумачення юридичних текстів «casus omissus pro omisso habendus est», а саме «пропущений випадок має вважатися таким, що пропущений навмисно».
Норма ч. 2 ст. 8 Закону №1730 не містить вказівки на ціни, визначені іншими суб`єктами відповідно до положень про покладення спеціальних обов`язків або умовні, відсильні норми. Якість вказаного формулювання не потребує для з`ясування змісту закону застосування інших способів тлумачення, зокрема системного та логічного у сукупності (системному зв`язку) з іншими нормами права. 
За висновком суду, положення абз. 2 пункту 16 Положення №758 про те, що ціна на природний газ, який постачається для виробництва теплової енергії та/або надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для установ, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, повинна відповідати ціні на природний газ, що постачається НАК «Нафтогаз України» такій самій категорії споживачів за таких самих умов постачання за ціною, встановленою НАК «Нафтогаз України», не свідчить про саме визначення ціни в тому вигляді, як це передбачено ч. 2 ст. 8 Закону №1730.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що прямо визначеними Положенням №758 є ціни природного газу, вказані в абз. 1 пункту 16 Положення №758, натомість абз. 2 цього пункту таких цін не визначає, а встановлені НАК «Нафтогаз України» ціни на природний газ 8182,80 грн за 1000 куб м з ПДВ у листопаді та 8577,60 грн за 1000 куб м з ПДВ у грудні 2016 року не є єдиними та чітко визначеними, оскільки можливість їх застосування обумовлена прейскурантами величиною обсягів споживання (від 50 тис куб м), строками розрахунку за природний газ (у разі передплати визначена інша ціна) та відсутністю у споживача заборгованості за попередні періоди.
У період з 23.12.2016 по 31.12.2016 норма абз. 2 пункту 16 Положення №758 була виключена із вказаного Положення постановою Кабінету Міністрів від 14.12.2016 №937, що в принципі виключає можливість застосування до спірних відборів цього періоду припису про відповідність цін, які встановлювалися НАК «Нафтогаз України».
З урахуванням викладеного, судом не приймаються аргументи позивача про необхідність застосування до відібраних відповідачем у листопаді - грудні 2016 року обсягів природного газу не визначених Положенням №758 цін на природний газ для виробництва теплової енергії, яка використовалася установами та організаціями, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, іншими суб`єктами господарювання в розмірі 8182,80 грн та 8577,60 грн за 1000 куб м з ПДВ.
Таким чином, при розрахунку суми компенсації за вимогами позивача по періоду листопада - грудня 2016 року підлягає застосуванню визначена, як це передбачено прямим приписом ч. 2 ст. 8 Закону №1730, в нормі абз. 1 пункту 16 Положення №758 регульована ціна природного газу для виробників теплової енергії з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню в розмірі 4942,00 грн за 1000 куб м (без ПДВ та без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). 
При вирішенні питання про застосовану ціну суд не приймає до уваги передбачені абз. 1 пункту 16 Положення №758 категорії споживання «для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню» та «для виробництва теплової енергії для релігійних організацій», а застосовує ціну 4942,00 грн за 1000 куб м природного газу, як максимальну визначену вказаною нормою Положення №758 регульовану ціну природного газу для розрахунку суми компенсації позивачу за ч. 2 ст. 8 Закону №1730.
Виходячи з наведеного, менша з визначених абз. 1 пункту 16 Положення №758 ціна в сумі 2471,00 грн за 1000 куб м природного газу, в цьому випадку застосуванню не підлягає.
Суд не приймає до уваги заперечення позивача про відсутність підстав для застосування по періоду листопада - грудня 2016 року «пільгових» цін на природний газ, оскільки саме про такі ціни (визначені та регульовані Положенням №758) йдеться в нормі ч. 2 ст. 8 Закону №1730.
Пунктом 13 Положення №187 визначено, що НАК «Нафтогаз України» з 01 квітня 2017 року здійснює продаж/постачання природного газу відповідно до пунктів 10 - 12 цього Положення для побутових споживачів, релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) та виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються релігійними організаціями для провадження їх виробничої діяльності) за ціною, що становить 4942,00 грн за 1000 куб м (без урахування податку на додану вартість, тарифів на транспортування та розподіл природного газу, які підлягають обов`язковій оплаті відповідно до умов договорів розподілу природного газу та величини торговельної надбавки (націнки) постачальника природного газу із спеціальними обов`язками, максимальний рівень якої визначений пунктом 14 цього Положення). 
Під час продажу природного газу постачальникам природного газу для потреб релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) та під час постачання природного газу виробникам теплової енергії для потреб релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) відповідно до цього Положення до ціни застосовується коефіцієнт 0,5.
Під час постачання природного газу виробникам теплової енергії для всіх категорій використання природного газу, в тому числі для виробництва електричної енергії, крім визначених в абзаці першому цього пункту, а також для виробництва електричної енергії такими виробниками згідно з цим Положенням до ціни застосовується коефіцієнт 1,6.
Таким чином, при розрахунку суми компенсації за вимогами позивача по періоду квітня 2017 року підлягають застосуванню ціни, визначені пунктом 13 Положення №187 та правильно зазначені позивачем в розрахунку суми основного боргу станом на 01.06.2023.
В постанові від 03.06.2025 Верховний Суд зазначив про необхідність надання оцінки добросовісності поведінки відповідача щодо визначення ним самостійно споживання певних обсягів природного газу у спірний період з конкретною метою (при цьому така поведінка стосується не тільки правовідносин між позивачем і відповідачем, а й відповідача з іншими учасниками ринку природнього газу), а також теперішньої його поведінки (чи є вона чесною, відкритою).
Відповідач у своїх поясненнях зазначає, що складання ним актів приймання-передачі за Типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» (період листопад - грудень 2016 року), договорами №2424/1617-ТЕ-32, №2578/1617-БО-32, №2671/1617-КП-32, №1011/17-ЕЕ, № 2425/1617-РО (період квітень 2017 року) відбулося у правовідносинах з НАК «Нафтогаз України», учасником яких позивач не був, ще до прийняття змін до Закону №1730, які надали йому право на компенсацію вартості обсягів природного газу. Вважає, що в цьому випадку з його боку відсутня послідовна поведінка, яка б породила легітимні очікування у сторони позивача та вказує на відмінність юридичного змісту мети визначення обсягів природного газу у договірних відносинах споживача та постачальника із спеціальними обов`язками на ринку природного газу (НАК «Нафтогаз України») та позадоговірних, компенсаційних відносинах суб`єктів, визначених ст. 8 Закону №1730.
Відповідач здійснював розподіл відібраних у спірному періоді обсягів природного газу за категоріями споживання (розрахунковим шляхом згідно з нормативними документами ГКД, СОУ-Н МПЕ), проте інформацію стосовно такого розподілу до матеріалів справи він не надав, а правильність обсягів, вказаних позивачем, не спростував.
В контексті поведінки відповідача суд також зазначає, що в умовах дії ст. 8 Закону №1730 не може залишитися без урегулювання ситуація, коли особа спожила природний газ, проте нікому не оплатила його вартості.
Таким чином, за розрахунком суду загальний обсяг для компенсації природного газу за спірний період складає 77949,000 тис куб м, в тому числі 28881,000 тис куб м за період листопада 2016 року, 34508,000 тис куб м за період грудня 2016 року, 14560,000 тис куб м за період квітня 2017 року.
Загальна сума компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу складає 514076724,00 грн, в тому числі 142799090,00 грн за спірний період, виходячи з суми щомісячного платежу 7139954,50 грн.
Судом, відповідно до ст. 625 ЦК України, здійснено власний розрахунок інфляційних втрат за сукупними індексами інфляції за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року в сумі 18533458,35 грн та 3% річних за період з 01.11.2021 по 01.06.2023 у сумі 3399009,57 грн.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом присудження до стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за листопад - грудень 2016 року та квітень 2017 року у сумі 142799090,00 грн, інфляційних втрат за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року в сумі 18533458,35 грн та 3% річних за період з 01.11.2021 по 01.06.2023 у сумі 3399009,57 грн. Всього в загальній сумі 164731557,93 грн.
Надаючи оцінку доводам сторін, судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасником справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
З огляду на викладене суд вважає, що при розгляді даної справи судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відтак з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 651185,86 грн.
Керуючись ст. 11, 610 - 612, 625 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 № 1730-VIII, ст. 13, 73, 74, 76 - 80, 86, 123, 129, 237, 238 ГПК України,  

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5» (62371, Харківська область, Харківський район, с. Подвірки. Код ЄДРПОУ 05471230) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1. Код ЄДРПОУ 30019801) компенсацію вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за листопад - грудень 2016 року та квітень 2017 року у сумі 142799090,00 грн, інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по квітень 2023 року у сумі 18533458,35 грн, 3% річних за період з 01.11.2021 по 01.06.2023 у сумі 3399009,57 грн та судовий збір у сумі 651185,86 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційного скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Повне рішення складено "15" січня 2026 р. 

Суддя		В.І. Ольшанченко	

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.