Справа № 309/3881/25
Провадження № 1-кс/309/53/26

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м. Хуст 

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 сторін кримінального провадження - прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 розглянувши клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 62024140110001166 від 26 липня 2024 р. щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця призваного по мобілізації в/ч НОМЕР_1 , перебуваючого у розпорядженні командира вказаної військової частини, у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого, не одруженого 

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 62024140110001166 від 26 липня 2024 р. щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, звернувся в суд з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
Клопотання вмотивовано тим, що 22.01.2026 Спеціалізованою прокуратурою скеровано обвинувальний акт до суду обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України для розгляду по суті. На даний час підготовче судове засідання не призначено.
У відповідності до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. 
Строк дії запобіжного заходу закінчується 27.01.2026.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, на особливий період та перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою ухилення від проходження військової служби, без дозволу командування частини, в умовах воєнногочасу, 04.06.2024 без поважних причин не повернувся після лікування із лікувального закладу комунальне некомерційне підприємство «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» розташованого у м. Ужгород де проходив лікування до 31.05.2024 до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , та був відсутній без поважних причин на військовій службі по 27.10.2025, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби. 
Своїми умисними діями військовослужбовець ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.
28.10.2025 відносно ОСОБА_4 складено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними доказами та матеріалами кримінального провадження, а саме: заявою про вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення від 22.07.2024; актом службового розслідування від 19.04.2024; витягом з наказу №1251-А від 04.06.2024 р.; рапортом про факт не прибуття на службу більше трьох діб від 04.06.2024; витягом з наказу №210 від 16.08.2023; витягом з наказу №154 від 19.06.2024; показаннями військовослужбовців, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем ОСОБА_4 та іншими зібраними доказами в сукупності.
Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
30.10.2025 ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30.10.2025. Вказаний запобіжний захід було продовжено, 24.12.2025 строком до 27.01.2026 тобто в межах строку досудового розслідування кримінального провадження.
22.01.2026 обвинувальний акт у кримінальному провадженні 
№ 62024140110001166 від 26.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України направлено до Хустського районного суду Закарпатської області для розгляду по суті. 
За таких обставин, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, дезертирство, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від суду натепер виникла необхідність в продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що зміна обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, може перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які можуть настати, якщо останній буде залишатися на волі.
Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинувачуваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого. 
Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого покладається необхідність запобігання спробам:
Переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується, тим що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання.
Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною дають підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.
Незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується тим, що обвинувачений має мотив та можливість вплинути на свідків, які разом з ним проходили військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом вмовляння, підкупу, залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.
Також слід взяти до уваги, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.
Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
- вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Крім того, обвинувачуваний, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому обвинувачується, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.
Звертаючись з відповідним клопотанням, ми беремо до уваги, що обвинувачений не має захворювань, що включені до додатку №13 «Перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я № 1348/5/572 від 15.08.2014 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», тобто він є особою, яка не має протипоказань до утримання під вартою. 
Також слід зазначити, що згідно ч.8 ст. 176 КПК України «Під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті», тобто - тримання під вартою.
З огляду на це, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України лише у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Окрім того відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України «Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114 -2, 258-258 -6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, потребує від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, в умовах воєнного стану на території України, такий підхід національних судів щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може породити позитивні прецеденти, для належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, що поміж іншого, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану та підриву авторитету Збройних Сил України.
Органом досудового розслідування доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та враховані обставини, передбачені ст. 178 КПК України. 
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та може переховуватись від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, а саме те, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення санкція за скоєння якого передбачає лише покарання у вигляді реального позбавлення волі, що в своїй сукупності вказує на те, що він будучи обізнаним з мірою покарання перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання. Суду ствердили , що підстав для продовження строку дії запобіжного заходу немає. Просять суд , обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. 
За таких обставин, слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішенні питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, приходить до наступного.
Органами досудового розслідування підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 5 ст.407 КК України за вище наведених обставин.
За вказаним фактом, відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження, в ході якого підозрюваному, повідомлено про підозру у вчинені вказаного злочину та подано до слідчого судді дане клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідчий суддя враховує наступне.
28.10.2025, підозрюваному ОСОБА_4 , стороною обвинувачення у відповідності до ст. 278 КПК України вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 5 ст.407 КК України. 
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявою про вчинення кримінального правопорушення; матеріалами службового розслідування; допитами свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.
25.11.2025 щодо ОСОБА_4 , до Хустського районного суду направлено клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України у порядку ст.ст. 285-288 КПК України.
10.12.2025 клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, судом повернуто у порядку ч.4 ст.288 КК України, для здійснення кримінального провадження в загальному порядку. 
22 грудня 2025 року, керівником Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в порядку п. 1 ч. 2 ст. 294 КПК України, у зв`язку зі складністю провадження, необхідністю здійснення процесуальних дій, проведення яких потребує додаткового часу, з метою отримання додаткових доказів задля повного, всебічного і неупередженого з`ясування обставин вчиненого кримінального правопорушення, строки досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, а саме до 27 січня 2026 року.
24.12.2025 ОСОБА_4 відповідно до ухвали слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 27.01.2026 включно, без визначення застави.
22.01.2026 Спеціалізованою прокуратурою скеровано обвинувальний акт до суду обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України для розгляду по суті. На даний час підготовче судове засідання не призначено.
У відповідності до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. 
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
Слідчим суддею, на час порушеного у клопотанні питання, про підозрюваного встановлено такі відомості ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , військовослужбовець призваний по мобілізації в/ч НОМЕР_1 , перебуваючий у розпорядженні командира вказаної військової частини, у військовому званні «старший солдат», раніше не судимий, не одружений. 
Як убачається з матеріалів клопотання необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. 
Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Тож, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.
В свою чергу, у судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_4 його захисник ОСОБА_5 всупереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків встановлених стороною обвинувачення, у звязку з чим, слідчий суддя вважає доведеною наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному провадженні, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами.
Відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
За таких обставин, наявність обвинувачення ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, з врахуванням положень ч.8 ст. 176 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб а саме з 28 січня 2026 року по 28 березня 2026 р. включно, без визначення розміру застав
Керуючись статтями 177, 178, 193, 199, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В: 
Клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 62024140110001166 від 26 липня 2024 р. щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця призваного по мобілізації в/ч НОМЕР_1 , перебуваючого у розпорядженні командира вказаної військової частини, у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого, не одруженого – задоволити. 
Продовжити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб з 28 січня 2026 року по 28 березня 2026 року включно без визначення розміру застави. 
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. 
Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.
Повний текст ухвали виготовлено 26 січня 2026 року. 

Слідчий суддя 
Хустського районного суду:  ОСОБА_1