Справа № 156/1457/25
Провадження № 3/156/21/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2026 року сел. Іваничі
Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М. О., дослідивши матеріали, які надійшли з Сектору поліцейської діяльності № 2 (сел. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , місце роботи інше (згідно даних протоколу),
за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),
учасники справи:
особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - не з"явився,
захисник ОСОБА_1 – адвокат Васильчук В.Г. (діє на підставі ордера серії АС №1110214 від 18.12.2025 року) - не з"явився,
про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст.10, 63 Конституції України, особам роз`яснено у попередньому судовому засіданні,

в с т а н о в и л а :
І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи
01.11.2025 року о 09:42 год. в с. Біличі, по вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом при цьому був обмежений у праві керування транспортним засобом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КупАП. 
ІІ. Пояснення учасників справи
В попередньому судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнав. Ствердив, що не керував автомобілем у вказаний у протоколі час, а 01.11.2025 року прийшов у с. Біличі за своїм автомобілем, виїхав ним з двору (здійснив переїзд через дорогу) та чекав, щоб автомобіль прогрівся та саме в той час до нього підійшли працівники поліції. Ствердив, що не знав, що обмежений у праві керування транспортними засобами. В той же час підтвердив, що був присутній при розгляді справи Нововолинським міським судом по аналогічному факту, зі змістом постанови суду був ознайомлений та підтвердив, що на даний час має заборгованість по аліментах в сумі близько 100 000,00 грн., однак їх не сплачує, оскільки немає грошових коштів. Також стверджував, що постійно керує авто, однак претензій зі сторони поліції до нього не було.
Допитана за клопотанням правопорушника свідок ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні показала, що того дня вона з дружиною ОСОБА_1 надумали їхати по гриби. ОСОБА_1 погодився завезти їх в ліс, вигнав автомобіль із двору, та на дорозі припаркував авто і прогрівав його. У той момент до них під`їхала поліція, ОСОБА_1 сів у службовий автомобіль, а через деякий час його повезли в ТЦК.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Васильчук В.Г. на адресу суду подав заперечення на протокол про адмінправопорушення. У ньому зазначив, що зміст протоколу про адмінправопорушення являється безпідставним, не відповідає дійсності та грунтується виключно на припущеннях. Ввечері, 31 жовтня 2025 року ОСОБА_1 повертався на автомобілі ВАЗ 2107 д.н.з НОМЕР_2 з заробітків із сусіднього села Заболотні та перебуваючи на території с. Біличі, в автомобілі закінчився бензин і в результаті чого відбулась вимушена зупинка. Даний автомобіль був залишений ним на ніч в гаражі свого знайомого в с.Біличі. На слідуючий день, зранку, він разом з дружиною, своєю малолітньою донькою та їх сусідкою по гуртожитку - ОСОБА_3 вирішили поїхати в ліс с. Біличі по гриби. Взявши з собою невеличку каністру (5 літрів) з бензином вони пішли до авто. Відстань від селища Благодатне до с. Біличі долається за 15 хвилин помірної ходьби. Прибувши до автомобіля, він залив у бак зазначених 5 літрів пального, виїхав з гаража та стоячи на обочині дороги прогрівав його. В салоні авто в цей час перебували його дружина з донькою та їх сусідкою по гуртожитку. Приблизно через 1-2 хвилини до них під`їхав автомобіль поліції та інспектор ОСОБА_4 повідомив, що авто ОСОБА_1 зупинено згідно п.3 ст. 35 Закону України «Про національна поліцію», хоча фактично ніякої зупинки не було тому, що авто ОСОБА_1 стояло на обочині дороги. Після цього інспектор озвучив іншу причину «так званої зупинки», а саме «не включені в автомобілі габаритні вогні», що не відповідало дійсності. А далі більше - підозра на вживанню алкоголю та пропозиція пройти тест. Коли це не спрацювало, так як ОСОБА_1 взагалі впродовж довгих років не вживає спиртного в хід пішло питання військового обліку та подальша доставка в ТЦК селища Іваничі, де безпосередньо був складений протокол про вчинення ним адмінправопорушення, передбаченого ч.3 ст.126КУпАП.
В подальшому інспектор жодним словом не обмовився щодо причетності водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди (п.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію»), кримінального-адміністративного правопорушення, або щодо інформації, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригод: кримінального чи адміністративного правопорушення та не вчинив відповідних дій щодо притягнення водія до відповідальності за ймовірні зазначені правопорушення.
Захисник зауважує, що до матеріалів справи працівниками поліції не долучено постанови про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , в якому було б відображено причину зупинки згаданого транспортного засобу під керуванням останнього. З огляду на зазначене працівниками патрульної поліції не було дотриманого вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», а автомобіль було «зупинено» незаконно, внаслідок чого було порушено його права. 
ОСОБА_1 інспектором поліції обвинувачується в порушенні вимог п. 2.1 «а» ПДР України. Згідно з п. 2.1 «а » ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. На момент перевірки документів ОСОБА_1 мав при собі та пред`явив інспектору посвідчення водія з якого слідувало, що він вправі керувати практично всіма видами транспортних засобів починаючи з категорії А-1 та закінчуючи D-E. Зазначене свідчить про безпідставність та незаконність даного звинувачення та видавання бажаного за дійсне. Крім того, оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було «зупинено» з порушенням вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини». «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України». «Яременко проти України», недопустимими є всі наступні докази,в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.
Зазначає, що у матеріалах справи відсутні відомості щодо обізнаності ОСОБА_1 , щодо застосування відносно нього таких обмежень. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що він отримав постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом винесену стосовно нього.
На підставі викладеного, просить провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях, як події, так і складу правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.
В попередньому судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Васильчук В.Г. підтримав своє заперечення, покликаючись на його зміст.

ІІІ. Застосоване судом законодавство
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з ч.ч 1-2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з положеннями ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно вимог ч.3 ст.126 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення наступає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Згідно санкції даної норми тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

ІV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи
Суддя дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення дійшла висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, підтверджується:
- протоколом серії ЕПР 1 № 500059 від 01.11.2025 року в якому викладено обставини вчинення ОСОБА_1 та зміст правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП;
- копією постанови від 05.04.2018 року державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами;
- довідкою інспектора з РПП СПД №2 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Ю. Петровської, в якій зазначено, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія;
- відеозаписами на DVD-R диску які підтверджують обставини та зміст вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП. 
Що стосується вищенаведених заперечень захисника Васильчука В.Г., суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затверджена Наказом МВС України 18 грудня 2018 року № 1026 регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.
Застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Випадки, які дають право працівнику поліції зупинити транспортний засіб є вичерпними.
Разом з тим, 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що передбачає надання відповідним органам державної влади додаткових повноважень з тимчасовим обмеження конституційних прав громадян. Зокрема на час дії воєнного стану передбачено можливість заборони громадянам права на пересування та перебування в певних місцях, встановлення певних режимів в`їзду чи виїзду, а також заборона руху транспортних засобів. При цьому, передбачено право перевіряти у громадян, а тому числі водіїв, документи, а в разі потреби проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу. При цьому, законом не передбачено конкретної процедури зупинки транспортних засобів та спілкування з водіями в умовах військового стану. 
Відповідно до п.9.8 ПДР під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене. На всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу — ближнє світло фар.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а його автомобіль було зупинено незаконно повністю спростовується відеозаписом із службового автомобіля працівників поліції (відео № PWEV1519.MP4, 00:00-00:03 хв.) на якому зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . В судовому засіданні, як ОСОБА_1 так і допитаний свідок підтвердили, що 01.11.2025 року він керував транспортним засобом, виїхав з двору на проїжджу частину та лише тоді зупинив автомобіль. По причині не увімкнення денних ходових вогнів, працівники поліції були вимушені зупинити транспортний засіб., крім того, на відеозаписах зафіксовано, що на транспортному засобі ОСОБА_1 не працював правий габарит автомобіля. Працівники поліції, відповідно до ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» повідомили водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.
Твердження ОСОБА_1 про те, що він не був обізнаний про винесення щодо нього постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом ще у 2018 році, повністю спростовується відеозаписом із бодікамери працівника поліції (відео №00000_00000020251101094053_0002А, 04:20- 04:40 хв.) на якому сам ОСОБА_1 підтвердив, що має заборгованість по аліментах, два роки назад на нього складали працівники поліції протокол про адміністративне правопорушення, на підставі цього самого тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, про тимчасове обмеження його у праві керування транспортним засобом дізнався у приміщенні Нововолинського міського суду Волинської області при розгляді аналогічної справи у 2023 році. Також в судовому засіданні підтвердив, що наданий час у нього наявна заборгованість по аліментам в розмірі близько 100000 грн., у ДВС з приводу цього він не звертався, бо немає коштів на бензин.
Доводи захисника про відсутність у матеріалах справи засвідченої належним чином копії постанови державного виконавця уповноваженою особою ВДВС суд оцінює критично, оскільки відповідно до ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.
У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом. Така постанова була винесена щодо ОСОБА_1 05.04.2018, на даний час виконавче провадження №25260710 не закрито, заборгованість боржником не погашена, що і сам підтвердив.
Орган Національної поліції отримав копію постанови державного виконавця від 05.04.2018 року про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про що свідчить долучена копія, засвідчена належним чином працівником поліції, до матеріалів справи. Крім того, сама копія постанови державного виконавця від 05.04.2018 року, як доказ долучена до матеріалів справи в підтвердження про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом. 
Відповідно до ч.3 ст. 126 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується у формі умислу.
Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.
Так, суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.
Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що керував автомобілем (завів його, виїхав з двору, переїхав дорогу та залишив прогрівати його), захисник у запереченні повідомив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, як 01.11.2025 року та ще й 31.10.2025 року, що свідчить про те, що правопорушник вчинив адміністративне правопорушення умисно, усвідомлюючи протиправний характер своєї дії, передбачав шкідливі наслідки та свідомо допускав настання цих наслідків.
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Частиною 9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух»).
У зв`язку з наведеним, доводи захисника про те, що невірне зазначення пункту Правил Дорожнього Руху виключає відповідальність ОСОБА_1 у вчиненому суд оцінює критично, оскільки законом закріплено обов`язок водія дотримуватися єдиного порядку дорожнього руху на всій території України та його дії вірно кваріфіковано за ч.3 ст.126 КУпАП.
Наведені в сукупності доводи сторони захисту щодо необхідності застосування правового принципу «плодів зіпсованого дерева» у зв`язку із порушенням поліцейським вимог ст.35 ЗУ «Про Національну Поліцію», та порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення, жодним чином не досягають того рівня, який може свідчити про істотність недоліків та суттєвого порушення умов проведення процесуальних дій, наслідком чого могло би бути визнання недопустимим як доказу протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно уникнення притягуваним відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Суд не піддає оцінці дії працівників поліції в частині перевірки військово-облікових документів ОСОБА_1 , оскільки це виходиться за межі розгляду даної справи та не позбавляє останнього на відповідні звернення з цього питання до органів поліції.
Отож, аналізуючи наведені докази, які є послідовними та доповнюють один одного, відповідають обставинам справи, а тому не викликають сумнів у їх достовірності та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суддею беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 126 КУпАП, докази його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи, були повно і всебічно досліджені в судовому засіданні. Об`єктивні докази, які б спростовували вину ОСОБА_1 суду надані не були.
З цих мотивів клопотання представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення задоволенню не підлягає.

V. Накладення адміністративного стягнення
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суддею враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
При накладенні стягнення обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлено.
Беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу та майновий стан порушника, ступінь його вини, врахувавши відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушника, суддя вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 мінімальне адміністративне стягнення в межах санкції ч.3 ст.126 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці, що на думку суду, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також запобіганню вчинення нових правопорушень.

VІ. Судові витрати
Також відповідно до ст.40-1 КУпАП, ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується в доход держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривень.
Керуючись ч.3 ст.126, ст.ст. 221, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -
п о с т а н о в и л а :

Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106; код за ЄДРПОУ: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Строк пред`явлення постанови для виконання 3 (три) місяці згідно з Законом України «Про виконавче провадження».
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя М.О. Федечко