Справа № 175/6418/25
Провадження № 1-кп/175/996/25
ВИРОК
Іменем України
"28" січня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12025052390000102 від 21 січня 2025 року відносно:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петропавлівська- Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який має середню освіту, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, є військовослужбовцем військової служби за контрактом та обіймає посаду командира відділення 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий;
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ВИЗНАНОГО СУДОМ ДОВЕДЕНИМ.

Молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді командира відділення 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, 20 січня 2025 року, приблизно о 23 год. 35 хв., перебуваючи в стані алкогольного та канабіноїдного сп`яніння, у якого відповідно до висновку судово- токсикологічної експертизи №4105 виявлено етиловий спирт у концентрації 1.41%о в крові та 1.55%о в сечі, що відноситься до легкого ступеню алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем Mercedes-Benz ML270 р/н НОМЕР_3 , рухався проїзною частиною по вул. Старогородська м. Краматорськ Донецької області в напрямку від вул. Дмитра Мазура до вул. Шкільна. В цей час біля правого узбіччя проїзної частини вул. Старогородська, в районі її перехрестя з вул. Ганни Тищенко, позаду, встановленого біля правого узбіччя автомобіля Toyota Hilux р/н НОМЕР_4 перебував пішохід ОСОБА_5 . 
Наближаючись до перехрестя з вул. Ганни Тищенко, водій автомобілю Mercedes-Benz ML270 р/н НОМЕР_3 молодший сержант ОСОБА_4 , не переконавшись у безпеці свого подальшого руху, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і мав їх передбачити, не приділив належної уваги тому, що його дії не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не прийняв вчасно необхідні і достатні заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху й недопущенню виникнення небезпечної ситуації та її переростання в ДТП, при виявленні перешкоди для руху, вчасно не застосував гальмування, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації та її переростання в ДТП, а саме, наїзду керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_5 .
В результаті даної дорожньо-транспортної події потерпілому ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної травми обох гомілок, комплекс якої склали: відкритий уламковий перелом діафізів обох кісток лівої гомілки з наявністю забійних ран в середній третині та забійної рани правої гомілки у верхній третині, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх спричинення.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

ІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.

Обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 вказаного вище кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України. 
В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину та погодився з кваліфікацією вчиненого ним кримінального правопорушення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо обставин, які характеризують особистість обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання, а дослідження інших доказів у провадженні не здійснювалось. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначеними вище учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, визнав повністю та пояснив, що ним дійсно скоєне це кримінальне правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставинах. В скоєному кається та просить суд суворо не карати. 
В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без його участі.

ІІІ. Обставини, які пом'якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

ІV. Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Так, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий,є військовослужбовцем, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, з місця служби характеризується задовільно, на обліку в лікаря-психіатра та в лікаря-нарколога не перебуває
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. 
На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 

V. підстави для ЗАДОВОЛЕННЯ цивільного позову.

Прокурор Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , заявив цивільний позов в інтересах держави, в особі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6 «Дніпровської міської ради», Комунального підприємства «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади», Національної служби здоров`я України про відшкодування витрат, витрачених на стаціонарне лікування громадян, потерпілих від злочинних дій, яким просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 витрати понесені стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 в загальному розмірі 56778,15 грн.
В судовому засіданні прокурор заявлений цивільний позов підтримав, просив його задовольнити. 
В судовому засіданні цивільний відповідач/обвинувачений ОСОБА_4 заявлений позов визнав.
Суд, заслухавши учасників, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Комунальне некомерційне підприємство «Міська клінічна лікарня № 6 «Дніпровської міської ради» та комунальне підприємство «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» знаходяться на балансі місцевої/обласної ради, фінансується за рахунок коштів місцевого/обласного бюджету та відноситься до комунальної власності територіальної громади.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення надання медичної допомоги» від 01 липня 2022 року №2347-ІХ, які набрали чинності 19 липня 2022 року передбачено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій.
Послуги Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6 «Дніпровської міської ради», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, було оплачено НСЗУ, як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України.
Механізм використання коштів, передбачених у Державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року № 1086.
Відповідно до п. 3 вищевказаного Порядку НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми.
Згідно з приписами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №11 витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілої від цього злочину.
У даному випадку судом, справу, згідно ст. 337 КПК України, розглянуто у межах висунутого/пред`явленого обвинувачення та визнано доведеним, що внаслідок злочинних дій цивільного відповідача були витрачені грошові кошти на лікування потерпілого ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними довідками виданими КНП «Міська клінічна лікарня №6 «Дніпровської міської ради» та КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади».
Суд, з урахуванням наданих йому у судовому засіданні доказів, вважає доведеним той факт, що в результаті протиправних дій обвинуваченого/цивільного відповідача ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 були завдані тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх спричинення, в результаті чого КНП «Міська клінічна лікарня №6 «Дніпровської міської ради», КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» були понесені витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 в загальному розмірі 56778,15 грн.

VІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Питання про зняття арешту майна суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 174 КПК України.
На підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання для виконання вироку суду.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили – не обирати.
Цивільний позов прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , який поданий в інтересах держави, в особі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №6 «Дніпровської міської ради», Комунального підприємства «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади», Національної служби здоров`я України про відшкодування витрат, витрачених на стаціонарне лікування громадян, потерпілих від злочинних дій - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Національної служби здоров`я України кошти в сумі 2333,28 грн. (дві тисячі триста тридцять три гривні 28 коп.) на відшкодування витрат понесених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня № 6 «Дніпровської міської ради», які перерахувати на рахунок НСЗУ за наступними реквізитами: КНП «Міська клінічна лікарня №6» ДМР, ЄДРПОУ – 01984441, р/р НОМЕР_5 в АТ КБ «Приватбанк».
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» кошти в сумі 54444,87 грн. (п`ятдесят чотири тисячі чотириста сорок чотири гривні 87 коп.) на відшкодування витрат понесених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 , які перерахувати за наступними реквізитами: КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» код за ЄДРПОУ – 01982985, рахунок: НОМЕР_6 в АТ КБ «Приватбанк», МФО – 305299.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 5061,90 грн. (п`ять тисяч шістдесят одна гривня 90 коп.).
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2025 року у справі №175/1006/25 (провадження № 1-кс/175/155/25), який був накладений в рамках кримінального провадження №12025052390000102 від 21 січня 2025 року на автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «ML270», реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 , 2001 року випуску.
Речові докази: 
-автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «ML270», реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 , 2001 року випуску – передати фактичному власнику ОСОБА_4 .
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст вироку складено 28 січня 2026 року. У відповідності до положень ч. 15 ст. 615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя       ОСОБА_1