Справа № 571/1624/25 
Провадження № 2/571/15/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року селище Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі: судді одноособово Комзюк А.Ф., при секретарі судового засідання Гордійчук Т.О., за участі представника позивача-адвоката Сулковського Б.П., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики та плати за користування грошовими коштами,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми позики в розмірі 35000 доларів США та 3% місячних за користування коштими в розмірі 4300 доларів США.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 вересня 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Онофрейчук С.Й. та зареєстрований в реєстрі за №3809. За договором позики позивач передав відповідачу 35 000 доларів США, що становить 1314250 грн за курсом НБУ на дату укладення договору. Грошові кошти були фактично передані позичальнику.
Згідно з умовами договору, відповідач зобов`язувався повернути суму позики в строк до 28 листопада 2024 року частинами: до 11 листопада 2024 року – 5000 доларів США; до 28 листопада 2024 року – 30 000 доларів США.
На момент звернення до суду з даним позовом відповідач не виконав своїх зобов`язань – кошти не повернув, що свідчить про порушення умов договору.
В п. 2 Договору зазначено, що при неповернені суми позики у зазначений термін Позичальник зобов`язується сплачувати щомісячну плату за користування неповерненими коштами у розмірі 3(трьох) відсотків щомісячно.
Враховуючи пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, позивач не заявляє вимог про стягнення інфляційних втрат, процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України та неустойки (штрафу, пені), передбачених за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Разом з тим, відповідно до умов договору, Відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати плату за користування неповерненими коштами у розмірі 3% щомісяця, що не є неустойкою або санкцією, а є договірною платою, а не штрафом за невиконання, а тому підлягає стягненню на загальних підставах.
Відповідно до умов договору, строк повернення грошових коштів закінчився 28 листопада 2024 року. Станом на дату подання позову грошові кошти Відповідачем не повернуті.
Таким чином, з 28 листопада 2024 року по 29 травня 2025 року (6 повних місяців) Відповідач мав сплачувати щомісячну плату за користування сумою позики у розмірі 3% від 35 000 доларів США, що становить 35 000 доларів США*3%*6=6300 доларів США.
Враховуючи вищевикладене, загальна сума до стягнення з урахуванням плати за користування коштами становить 35000 доларів США + 6300 доларів США = 41300 доларів США.
Крім того позивач зазначає, що попередньо понесено судові витрати в розмірі: витрати на послуги адвоката - 15000 грн 00 коп, витрати на сплату судового збору - 15140 грн 00 коп.
Покликаючись на норми ЦК України та ЦПК України, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики в розмірі 35 000 доларів США, 3% місячних за користування неповерненими коштами в розмірі 4300 доларів США та понесені судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 08 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 24 вересня 2025 року.
Відзиву на позовну заяву у визначені судом строки відповідачем не подано.
В підготовче судове засідання 24 вересня 2025 року учасники справи не з`явилися. 24.09.2025 представником позивача – адвокатом Сулковським Б.П. подано клопотання про проведення підготовчого судового засідання без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, заперечень щодо призначення до судового розгляду не мають.
Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено її до судового розгляду на 25 листопада 2025 року.
В судове засідання 25.11.2025 року відповідач ОСОБА_2 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв та клопотань до суду не надходило.
Судове засідання відкладено на 23 грудня 2025 року, про що повідомлено сторін та викликано їх у судове засідання.
У відкладене судове засідання 23.12.2025 відповідач ОСОБА_2 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
17 грудня 2025 року відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічний позов про визнання обов`язку боржника за договором позики відсутнім, який просив прийняти до спільного розгляду.
Ухвалою суду від 23.12.2025 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 повернуто особі, яка його подала. Судове засідання відкладено на 02.02.2026, про повідомлено сторін та викликано їх у судове засідання.
Представник позивача – адвокат Сулковський Б.П. позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики у розмірі 35 000 доларів США та відсотки за користування позикою в розмірі 4300 доларів США. 
Також представник позивача просив стягнути з відповідача понесені судові витрати та повідомив, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу буде подана відповідно до приписів ЦПК України.
У відкладене судове засідання 02.02.2026 відповідач ОСОБА_2 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило.
Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне. 
Встановлено, що 12 вересня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики, договір посвідченний приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук С.Й. та зареєстровано а реєстрі за №3809. 
Відповідно до договору ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв у власність 35 000 доларів США та зобов`язався повернути отримані кошти в строк до 28 листопада 2024 року, а саме: до 11.06.2024 року – 5000 доларів США; до 28.11.2024 року 30 000 доларів США. Після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику борговий документ – оригінал екземпляру даного договору з відміткою про виконання. При не поверненні суми позики у зазначений термін позичальник зобов`язується сплачувати щомісячно плату за користування неповерненими коштами у розмірі 3 (трьох) відсотків (а.с.9-10).
Згідно п.4 даного договору, ціллю використання позичальником отриманої грошової суми є придбання комбайна зернозбирального марки JOHN модель DEERE 1075Н4, номер двигуна: НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , 1984 року випуску, на який 4 листопада 2021 року ГУ Держпродпродслужбою в Рівненській області виданий номерний знак «Транзит» НОМЕР_3 .
Згідно п.6 договору, договір вважається укладеним з моменту передачі грошей. Гроші передані Позичальникові Позикодавцем в момент підписання даного договору, що підтверджується підписами Сторін на договорі. Підписання Договору позики Позичальником свідчить про фактичну передачу суми позики.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст.1048  ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.524 ЦПК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Згідно ч.1, ч.2 ст.533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
За приписами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно дост.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Зі змісту договору позики від 12 вересня 2023 року вбачається, що сторони узгодили строк повернення позики в сумі 35 000 доларів США до 28 листопада 2024 року включно, з яких: до 11 червня 2024 року – 5000 доларів США, до 28 листопада 2024 року 30000 доларів США. 
Також сторони узгодили, що при не поверненні суми позики у зазначений термін позичальник зобов`язується сплачувати щомісячно плату за користування неповерненими коштами у розмірі 3 (трьох) відсотків (а.с.9-10). 
Доводи позивача, що на час звернення до суду борг не повернуто, відповідачем не спростовані. 
Відповідно до наведеного у позовній заяві розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем з 28 листопада 2024 року по 29 травня 2025 року (6 повних місяців) відповідач мав сплачувати щомісячну плату за користування сумою позики у розмірі 3% від 35 000 доларів США, що становить 35 000 доларів США*3%*6= 6300 доларів США, загальна сума боргу з урахуванням плати за користування коштами, становить 41300 доларів США.  
Разом з тим, згідно позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 3 (три) відсотки місячних за користування неповерненими коштами в розмірі 4 300 доларів США. 
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи зібрані у справі докази та правові норми, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 15140,00 гривень (а.с.6), тому такі витрати підлягає стягненню з відповідача. 
Крім того, представник позивача в судовому засіданні повідомив, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу буде подана відповідно до приписів ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 258,264,265, 354 ЦПК України,

у х в а л и в :
Позов задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики 35 000 (тридцять п`ять тисяч) доларів США та відсотки за користування грошовими коштами всумі 4300 (чотири тисячі триста) доларів США. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони по справі.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_5 .
Повний текст рішення складено 06.02.2026.

Суддя А.Ф.Комзюк