Справа № 420/39857/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства оборони України, в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не розгляді рапорту позивача про звільнення його з військової служби на підставі пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт військовослужбовця ОСОБА_2 щодо звільнення з військової служби відповідно до пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та прийняти рішення за результатами розгляду рапорту.
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Позивач звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби на підставі пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку з наявності інвалідності. Проте, жодної відповіді позивач не отримав. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді рапорту та неприйнятті жодного рішення за результатами їх розгляду, позивач звертається до суду з цим позовом.
23.12.2025 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що у відповідності до підпункту 2 пункту 225 розділу XII Указу Президента України “Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України” від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації -протягом строку їх проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них. Військова частина НОМЕР_2 , у розумінні вищенаведених нормативних документів, була окремим батальйоном, що підпорядкований військовій частині НОМЕР_1 , яка є бригадою. Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що правом вирішувати питання звільнення із військової служби військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) був наділений командир військової частини НОМЕР_1 . Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 07.10.2024 № 88-РС, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” військовослужбовця рядового та сержантського складу Збройних Сил України солдата ОСОБА_1 , колишнього стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , звільнено з військової служби у відставку за підпунктом “б” (за станом здоров`я). Наступного дня, 08.10.2024, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.10.2024 № 288 виключено зі списків особового складу військової частини, із усіх видів забезпечення ОСОБА_1 , колишнього стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , звільненого з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 07.10.2024 № 88-РС. Відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 24 листопада 2024 року № Д-321/109/ДСК “Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2024 році", спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 18 грудня 2024 року № Д-321/114/ДСК “Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2024 році", та наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 26 листопада 2024 року № 118/ДСК “Про проведення додаткових організаційних заходів у Військово-Морських Сил Збройних Сил України в 2024-2025 роках”, наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 25 грудня 2024 року №135/ДСК “Про проведення додаткових організаційних заходів у Військово-Морських Сил Збройних Сил України в 2024-2025 роках” з 01.02.2025 військову частину НОМЕР_2 переформовано, умовне найменування “Військова частина НОМЕР_2 ” анульовано, правонаступник не визначений. З огляду на вищевикладене, рапорт солдата ОСОБА_1 від 22.09.2025 про звільнення з військової служби у запас на підставі пункту “б” (за станом здоров`я) пункту 2 частини четверної статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, який надійшов до військової частини НОМЕР_1 засобами СЕДО 02.10.2025 разом зі зверненням ОСОБА_1 (вх. № Б-521 від 02.10.2025), не міг бути розглянутий по суті, оскільки станом на дату подання рапорту та на теперішній час у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 відсутній військовослужбовець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, відповідно до норм діючого законодавства у період спірних правовідносин, командування військової частини НОМЕР_1 вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог.
Заяви чи клопотання від сторін не надходило.
Процесуальні дії, вчинені судом.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Обставини справи.
ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовій частині НОМЕР_2 на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 з 14.09.2023 року.
Військова частина НОМЕР_2 є окремою військовою частиною, яка підпорядкована військовій частині НОМЕР_1 .
08.07.2024 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_2 із рапортом про звільнення з військової служби.
22.09.2025 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби у запас на підставі пп. «б» (за станом здоров`я) п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді рапорту та неприйнятті жодного рішення за результатами їх розгляду, позивач звертається до суду з цим позовом.
Джерела права й акти їх застосування.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
За змістом частин першої та третьої статті 1 Закону № 2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до пп. «б» п.2 ч.4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно з ч.7 ст. 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).
Відповідно до пп. 2 п.225 Розділу ХІІ Положення №1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану:
а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
б) за станом здоров`я:
на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі;
г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);
е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу);
з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.
Висновки суду.
Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-XII за станом здоров`я або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу.
Суд зазначає, що спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача у звільненні позивача з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 88-РС від 07.10.2024 року звільнений з військової служби у відставку за пп. «б» (за станом здоров`я) п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 288 від 08.10.2024 року позивача виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про відсутність протиправних дій з боку Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту позивача про звільнення його з військової служби на підставі пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Розподіл судових витрат.
Згідно з вимогами ст.139 КАС України судові витрати не стягуються.
Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства оборони України (пр-т Повітряних сил України, 6, м. Київ-168, 03168, код ЄДРПОУ 00034022) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко

.