ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 р.	Справа № 480/6662/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.10.2025, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 16.10.25 року по справі № 480/6662/25
          за позовом            Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області  
          до            Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управлення Міністерства юстиції ,            Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,      третя особа              ОСОБА_1 
          про визнання протиправним та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колоса Романа Володимировича про накладення штрафу на головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області у виконавчому провадженні № 78488057 в сумі 5100 грн.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колосом Романом Володимирович від 01.07.2027 відкрито виконавче провадження № 78488057 з виконання рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі № 480/2428/24 та стягнуто з головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області виконавчий збір у розмірі 32000 грн. На виконання вищевказаної постанови, головним управлінням направлено до відповідача лист від 04.07.2025 № 1800-0503-8/27346, що свідчить про здійснення всіх залежних від нього дії, задля виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі № 480/2428/24. Проте, незважаючи на вказані вище обставини, постановою старшого державного виконавця від 12.08.2025 у виконавчому провадженні № 78488057, накладено штраф на головне управління за невиконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі № 480/2428/24 в сумі 5100 грн. Головне управління не погоджується з постановами про накладення штрафу та постановою про відкриття виконавчого провадження, вважає їх такими, що винесені з порушенням норм Закону України "Про виконавче провадження", оскільки для винесення оскаржуваної постанови відсутні фактичні підстави – склад правопорушення.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем ГУ ПФУ в Сумській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що відповідно до постанови КМУ №1109 "Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі красифікації посад", п. 16 Алгоритму проведення класифікації посад державної служби в умовах воєнного стану, документи щодо класифікації посад дотримуються та надсилаються до Національного агенства України з питань державної служби державними органами, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, офіційним листом за підписом керівника державної служби. Також позивач вказує, що набрання законної сили рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі №480/2428/24, як правової передумови для виникнення обов`язку щодо його виконання, саме по собі не створює юридичних підстав для відступу від установленого постановою КМУ № 1109 алгоритму класифікації посад державної служби. Також зазначає, висновок суду про відсутність доказів повідомлення відповідача про виконання рішення є безпідставним, а встановлення факту відсутності вручення листа від 04.07.2025 не спростовує факту його належного направлення.
Відповідно до положень ч. 4  ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2024 по справі №480/2428/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.01.2024 включно та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області,  на виконання вимог постанови КМУ від 23 жовтня 2023 року №1109 "Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році", провести класифікацію посади державної служби - начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області станом на 01.01.2024, та з урахуванням проведеної класифікації нарахувати і виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01.01.2024 по 31.01.2024, з урахуванням  правової оцінки наданої судом. У задоволенні інших вимог - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1211,20 грн. 
01.07.2025 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колосом Романом Володимирович прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 78488057 та стягнуто з головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області виконавчий збір у розмірі 32000 грн.
12.08.2025 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колосом Романом Володимирович прийнято постанову про накладення штрафу на ГУ ПФУ в Сумській області за невиконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі № 480/2428/24 в сумі 5100 грн.
Не погодившись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанцїї, враховуючи наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій є Закон України "Про виконавче провадження" (надалі по тексту - Закон).
Згідно з статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів.
Приписами пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з частиною 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження").
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії визначена положеннями статті 75 Закону України "Про виконавче провадження".
Згідно з частиною 1 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Отже, вказаною нормою встановлено визначальну ознаку для накладення на боржника штрафу, а саме не виконання рішення суду без поважних причин. При цьому, поважними, в розумінні    Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Також, ч. 4 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Матеріалами справи зазначає, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.06.2024 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області,  на виконання вимог постанови КМУ від 23 жовтня 2023 року №1109 "Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році", провести класифікацію посади державної служби - начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області станом на 01.01.2024, та з урахуванням проведеної класифікації нарахувати і виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01.01.2024 по 31.01.2024, з урахуванням правової оцінки наданої судом.   
Так, позивач у позовній заяві вказує, що на виконання вищевказаної постанови, ГУ ПФУ в Сумській області направлено до відповідача лист від 04.07.2025 № 1800-0503-8/27346, що свідчить про здійснення всіх залежних від нього дії, у зв`язку із виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі № 480/2428/24. 
Разом з тим, позивачем до суду першої та апеляційної інстанції не надано доказів направлення відповідачу листа від 04.07.2025 №1800-0503-8/27346.
Також, матеріалами справи встановлено, що Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.08.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №78488057.
У вказаній постанові зазначено, що в ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем застосовано всіх заходів передбачених вимогами розділу VIII ЗУ "Про виконавче провадження". Так, державним виконавцем винесено постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн. та 10200,00 грн., направлено повідомлення до правоохоронних органів про вчинення боржником кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 КК України. Вказано, що п. 3 ч. 3 ст. 63 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Колегія суддів зазначає, що доказів виконання рішення суду №480/2428/24 матеріали справи не містять, вказану обставину і не заперечує апелянт в апеляційній скарзі. 
Відповідно до частин 2 та 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частинами 1, 2 ст. 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. ст. 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 2, 14, 370 КАС України та ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).
Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до постанови КМУ № 1109 "Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі красифікації посад", п. 16 Алгоритму проведення класифікації посад державної служби в умовах воєнного стану, документи щодо класифікації посад дотримуються та надсилаються до Національного агенства України з питань державної служби державними органами, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, офіційним листом за підписом керівника державної служби. Також позивач вказує, що набрання законної сили рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі №480/2428/24, як правової передумови для виникнення обовязку щодо його викоання, саме по собі не створює юридичних підстав для відступу від установленого постановою КМУ № 1109 алгоритму класифікації посад державної служби.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що посилання позивача на вищезазначені обставини не є поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні закону, а є процедурними питаннями, відтак не звільняють боржника від відповідальності за невиконання рішення.
Щодо посилання позивача на постанови Верховного суду від 21.01.2020 по справі №640/9234/19 та від 17.08.2020 по справі № 160/4615/19, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані висновки є універсальними, а індивідуальні особливості справи, на які звертає увагу позивач не впливають на можливість їх застосування у цій справі.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про правомірність прийнятої постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колоса Р.В. від 12.08.2025 про накладення штрафу на ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області у виконавчому провадженні № 78488057 в сумі 5100 грн.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 по справі № 480/6662/25  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц	
Судді	   	Я.В. П`янова    В.Б. Русанова   	
Повний текст постанови складено  10.12.2025 року