Справа №705/1155/24
2-др/705/1/26
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року  м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі: 
головуючого судді Єщенко О.І., 
за участю:
секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 705/1155/24 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувала на розгляді цивільна справа № 705/1155/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2025 року позовну заяву задоволено, без вирішення питання розподілу судових витрат, а саме в частині відшкодування сплачених позивачем витрат на правничу допомогу.
05.12.2025 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із письмовою заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу в сумі 15 000 гривень. Заяву обґрунтовує тим, що в ході розгляду справи нею на підтвердження судових витрат до суду було подано наступні документи: договір про надання правничої допомоги, копії до прибуткового касового ордеру, розрахунок опис на суму 15 000 гривень, які були нею витрачені на підготовку та ведення справи в суді. Проте судом щодо даної вимоги рішення ухвалено не було, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду із даною заявою.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, 28.01.2026 подала до суду заяву, в якій просила її заяву про ухвалення додаткового рішення розглядати у її відсутність.
У судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явились, причини неявки невідомі, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Попередньо 26.12.2025 ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просила суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви, оскільки нею, як законослухняною громадянкою, придбано будинок та приватизовано земельну ділянку не порушуючи жодних законодавчих норм. Продавець ОСОБА_2 приховав від неї існування судового рішення від 2008 року, яким було скасовано приватизацію. Наявність такого рішення також і було приховано ОСОБА_4 , яка щодень бачила, що нові сусіди вкладають душу та кошти. На даний час нею втрачено земельну ділянку та кошти. Про рішення суду вона не могла знати жодним чином. Рішення про отримання правничих послуг приймала ОСОБА_1 свідомо та самостійно, як і вона. Вважає, що кожен має сплачувати своєму адвокату сам. Подане клопотання вважає верхом нахабства та цинізму і просила суд відмовити у його задоволенні.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Перевіривши матеріали справи № 705/1155/24 та доводи заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, суд доходить таких висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа № 705/1155/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2025 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер: 7110800000:02:006:0523, серія та номер: 2899, виданий 11.10.2019, видавник: Черповицька І.Ю., приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Черкаської області, укладений 11.10.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок;стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 753/15687/15-ц, від 26.08.2018 у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 910/3929/18 та інших.
Отже, з аналізу наведених норм законодавства встановлено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 надавалась правнича допомога адвокатом Мельником Олегом Федоровичем, який здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 37 від 14.03.2003, виданого Черкаською обласною КДКА, та останній представляв інтереси позивача ОСОБА_1 за Договором про надання правничої допомоги від 19.09.2023.
На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Мельником О.Ф. позивачем до позовної заяви додано: Договір про надання правової допомоги від 19.09.2023; розрахунок опис витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень; квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 19.09.2023, відповідно до якого позивачем сплачено суму 15 000 гривень.
З урахування вищевикладеного, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
У Постанові Верховного Суду № 922/676/21 від 14.12.2021 вказується на те, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими, та доводити їх неспівмірність, відповідно забезпечує дотримання принципу змагальності.
Відповідач ОСОБА_3 скористалася своїм правом та подала до суду клопотання про відмову у задоволенні заяви про стягнення з неї витрат на правничу допомогу.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу згідно з поданою заявою, суд враховує наявність клопотання відповідача ОСОБА_3 про відмову у задоволенні заяви, обґрунтованість розміру цих витрат, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності таких витрат.
Суд бере до уваги твердження відповідача ОСОБА_3 про те, що вона була добросовісним набувачем земельної ділянки у власність від ОСОБА_2 , не знала та не могла знати про рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2008, тому на підставі викладеного суд вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з одного відповідача ОСОБА_2 .
З огляду на зазначене, враховуючи, що розмір витрат, понесених позивачем, є обґрунтованим, оцінюючи складність справи, час, необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених у розрахунку-описі витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку про часткове задоволення заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 13 500 гривень.
Водночас суд враховує, що представником позивача ОСОБА_5 залишено без розгляду заяву про поновлення строку позовної давності, тому вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення в розмірі 1 500 гривень задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 133-141, 270 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 705/1155/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок. 
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення рішення.
Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя О.І.Єщенко