ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/15785/24 Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л.О.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2026 року м. Київ 
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року про повернення позовної заяви з вимогами ОСОБА_1 до державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шурубенко Олени Миколаївни про визнання неправомірною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шурубенко Олени Миколаївни (далі - відповідач) про визнання безпідставною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору (ВП № 76549500).
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав несплати судового збору у розмірі 1 211, 20 грн.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовну заяву ОСОБА_1 до Державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шурубенко Олена Миколаївна про визнання неправомірною та скасування постанови повернуто позивачу.
Мотивами повернення позовної заяви в ухвалі зазначено, що у наданий судом строк, з урахуванням часу, необхідного для поштового обігу, позивач недоліки позовної заяви не усунув та жодних документів на виконання вимог ухвали до суду не подав, тому наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначив, що відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору, оскільки звернувся до адміністративного суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця у межах виконавчого провадження. За таких обставин вимога суду першої інстанції щодо сплати судового збору є безпідставною, а повернення позовної заяви із-за неусунення цього недоліку - незаконним та таким, що порушує його право на доступ до правосуддя.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.
Надаючи правову оцінку наявності підстав для повернення позовної заяви, колегія суддів зазначає наступне.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист (частина перша статті 5 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
За пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ (зі змінами та доповненнями).
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року, в якому було подано до суду позовну заяву, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становив 3 028 грн.
Отже, ставка судового збору за подачу позову - 1 211, 20 грн (3 028 грн х 0,4).
На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, які регулюють питання справляння судового збору, та обґрунтовано визначив розмір судового збору, що підлягав сплаті позивачем при поданні адміністративного позову немайнового характеру. Визначена судом сума судового збору у розмірі 1 211, 20 грн відповідає вимогам підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням встановленого на 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Разом з тим, як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі позивач, обґрунтовуючи відсутність обов`язку зі сплати судового збору, посилається на пункт 19 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», яким встановлено, що судовий збір не справляється за подання апеляційної та касаційної скарг на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, або приватного виконавця під час виконання судового рішення.
Однак наведена норма встановлює виключення з об`єктів справляння судового збору лише у випадках подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця у передбаченому законом процесуальному порядку, тоді як у цій справі ОСОБА_1 звернувся до суду саме з адміністративним позовом, що за своєю правовою природою не є скаргою у розумінні статті 3 Закону України «Про судовий збір».
Таким чином, наведена норма Закону України «Про судовий збір» передбачає звільнення від сплати судового збору виключно у разі подання апеляційних та касаційних скарг на ухвали суду, постановлені за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, поданих у спеціальному процесуальному порядку.
Водночас її положення не поширюються на випадки звернення до суду з адміністративним позовом, навіть якщо предметом такого позову є оскарження рішень або дій державного виконавця. 
Отже, подання адміністративного позову у цій справі не охоплюється дією зазначеної норми та не звільняє позивача від обов`язку сплати судового збору.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що посилання апелянта на пункт 19 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» як на підставу звільнення від сплати судового збору є необґрунтованими, а обов`язок зі сплати судового збору при поданні адміністративного позову у цій справі виник у позивача на загальних підставах.
Інших підстав для звільнення від сплати судового збору, встановлених статтями 3 і 5 Закону України «Про судовий збір», позивачем не зазначено.
Відтак невиконання вимог ухвали суду першої інстанції щодо усунення недоліків позовної заяви, зокрема в частині сплати судового збору у встановленому законом розмірі, обґрунтовано було визнано підставою для повернення позовної заяви відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
Тому згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.