ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/454/25 Справа № 712/8655/25 Категорія: ч. 3 ст. 126 КУпАП	Головуючий у І інстанції Бащенко С. М.   Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року  м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 липня 2025 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого 
у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП,
в с т а н о в и в :

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 липня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 місяці, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 605,6 грн.
Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 , 20.06.2025 року о 08-08 год. в м. Черкаси, по вул. Сумгаїтська, 1, керував автомобілем Сhevrolet Nubira д.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_2 ), будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами від 03.03.2021р. Нікопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ВП № 52610646, чим порушив ч.10 ст.15 ЗУ«Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та закрити провадження у справі щодо за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що повертаючись до військової частини з відпустки, був зупинений працівниками поліції, в ході перевірки його даних, йому повідомили що він має заборгованість по сплаті аліментів, хоча на той момент в нього заборгованості вже не було.
На розгляд справи судом першої інстанції не з`явився, оскільки перебував на бойовому завданні. При цьому ним направлявся на адресу суду першої інстанції лист розрахунок про відсутність в нього заборгованості по аліментам, однак він прийшов до суду з запізненням. Просить врахувати дані обставини при прийнятті рішення.

Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з наданих матеріалів провадження ОСОБА_1 дійсно не був присутній у судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції.
Між тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що в подальшому ОСОБА_1 реалізував право на апеляційне оскарження судового рішення шляхом подання апеляційної скарги, яка прийнята апеляційним судом до розгляду. Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не був обмежений у передбачених ст.268 КУпАП правах, в тому числі і в правах бути присутнім під час апеляційного розгляду його скарги, заявляти клопотання та подавати докази.
Проте, як вже зазначалося вище, ОСОБА_1 , будучи повідомленим завчасно та належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, зазначеними вище правами не скористався, жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду не надав. Клопотань про дослідження нових доказів не заявлялось. Тому передбачені ст.268 КУпАП права особи, на переконання апеляційного суду, не порушено.
Крім того, чинним законодавством не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення побудовані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у:
- протоколі серії ЕПР1 №367266 від 20.06.2025 року за ч.3 ст.126 КУпАП, відповідно до якого водій ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом, будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами; підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний;
- постанові державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 03.03.2021 року у ВП №52610646;
- витягом з ІПНП про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія;
- рапортом інспектора поліції Кобка Д. про те, що під час несення служби 20.06.2025 за допомогою приладу TruCam, за адресою м. Черкаси вул. Сумгаїтська, 1, було зупинено автомобіль Сhevrolet Nubira д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 76 км/год, чим перевищив встановлені обмеження швидкості на 26 км/год. Під час перевірки документів у водія ОСОБА_1 було встановлено, що останній є обмеженим у праві керування ТЗ від 03.03.2021 Нікопольським МР відділом ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро) ВП № 52610646. По даному факту на водія винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП серії ЕНА 5021280 та складено протокол за ч. 3 ст. 126 КУпАП серії ЕПР 1 № 5021280.
Вказані докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими у розумінні ст.251 КУпАП.
У зв`язку з наведеним, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини дійсно мали місце.
За змістом диспозиції ч.3 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення не обов`язково характеризується виною лише у формі прямого умислу. Диспозиція даної норми закону на відміну від диспозиції ст.ст.41-1, 46, 51-2, 103-1, 116, 163-8, 164-15, 163-11, 164-3, 164-15, 166-16, 172-16, 173-2, 198, 203-1 КУпАП не містить у собі посилання на обов`язку умисність вчинення таких дій.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У зв`язку з наведеним апеляційний суд вважає, що передбачена ч.3 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, передбачає й необережну форму вини.
У зв`язку з чим апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про відсутність доказів наявності в його діях умислу на керування автомобілем за викладених у протоколі обставин, а саме про необізнаність ОСОБА_1 про наявність заборгованості по аліментам.
Так з матеріалів провадження вбачається, що постановою державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 03.03.2021 року у ВП №52610646 ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.07.2020 по 01.03.2021.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що станом на день складання протоколу в нього була відсутня заборгованість по аліментам, оскільки вона була погашена. На підтвердження даного факту надав звіт про здійснення відрахувань та виплат за постановою ВП 52610646, виданий начальником фінансово-економічної служби головним бухгалтером ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_3 .
Апеляційний суд приймає до уваги даний звіт, разом з тим зазначає наступне.
У відповідь на запит апеляційного суду Нікопольський ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області направив лист з відповідними розрахунками щодо заборгованості по аліментам ОСОБА_1 , згідно якого в провадженні Відділу перебуває виконавче провадження № 52610646 з примусового виконання судового наказу № 2/0182/2825 від 19.09.2016 виданий Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Станом на 30.06.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої становить 206690,47 грн. 
Тобто з даної відповіді та доданих розрахунків вбачається, що станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення - 20.06.2025 у ОСОБА_1 була наявна заборгованість по сплаті аліментів, тому доводи останнього про відсутність заборгованості є спростованими.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що виконавчий лист знаходиться на виконанні з 05.10.2016 року, стягнення триває, та особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, достеменно відомо про наявність у нього обов`язку зі своєчасної та повної сплати аліментів на утримання своїх дітей в розмірі 1/3 частини всіх доходів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
ОСОБА_1 станом на 20.06.2025, складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, є особою, щодо якої існувало нескасоване обмеження у праві керування транспортними засобами.
Отже, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанову прийнято судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи.
Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому постанову районного суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 липня 2025 рокупро притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В.Биба