СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2026 року Справа № 640/17819/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 640/17819/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві (далі – відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) у якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00183002418 від 10.03.2021;
- зобов`язати відповідача підготувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення позивачу надмірно сплаченої до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб за 2019 рік із врахуванням податкової знижки з частини суми відсотків за користування житловим іпотечним кредитом на підставі даних поданої декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік у сумі 28 316, 38 грн. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що 21.03.2018 уклав договір про іпотечний кредит з ПАТ КБ ПриватБанк, для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка була передана в іпотеку на підставі договору № К3С1GK0000000002/2 від 21.03.2018. У зв`язку з цим, з метою реалізації права на податкову знижку, за наслідками звітного податкового 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив прийняти декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік з документами, що підтверджують витрати.
Втім, за результатами камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік, згідно з актом № 4023/Ж5/26-15-33-20-21 від 20.01.2021, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування податкової знижки, оскільки сума витрат сплачених у вигляді відсотків за користування іпотечним житловим кредитом не підтверджена платіжними (розрахунковими) документами, також з огляду на те, що відповідно до позначки в паспорті реєстрація місця проживання за місцезнаходженням об`єкта житлової іпотеки відбулась 08.07.2019.
На переконання позивача, вказані висновки є безпідставними, оскільки по-преше, разом з декларацією подавались розрахункові документи (меморіальні ордери), які підтверджували факт сплати відсотків за користування іпотечним кредитом; а по-друге, за змістом пункту 175.1 статті 175 Податкового кодексу України, позначка в паспорті про реєстрацію за місцем знаходження об`єкта житлового кредиту, є одним із можливих способів підтвердження основного місця проживання платника податку.
ОСОБА_1 зауважив на тому, що надавав відповідачу акт про фактичне місце проживання від 21.12.2020, у якому вказувалось про те, що з 10.07.2018 позивач постійно проживає в квартирі АДРЕСА_2 , а також на тому, що відсутність реєстрації місця проживання за адресою знаходження предмета іпотечного кредитування, не може бути підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит, оскільки законодавство пов`язує право на використання податкової пільги у вигляді права на податкову знижку з частини фактично сплачених протягом звітного податкового періоду сум процентів за іпотечним житловим кредитом з такою умовою, як визначення платником податків квартири що придбавається основним місцем свого проживання.
З огляду на зазначене, позивач вважає, що має право на податкову знижку за наслідками 2019 року з частини сум процентів за користування іпотечним житловим кредитом, сплачених за кредитним договором № К3С1GK0000000002 від 21.03.2018 протягом 2019 року в сумі 28 316, 38 грн, які були включені до податкової знижки для повернення податку на доходи фізичних осіб згідно з податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2019 рік, що свідчить про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2021 відкрито провадження у справі № 640/17819/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлені строки для подання заяв по суті справи. 
Не погоджуючись з позовними вимогами, ГУ ДПС у м. Києві у відзиві зазначило, що за результатами камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік, поданої ОСОБА_1 , згідно з актом № 5023/Ж5/26-15-33-20-21 від 20.01.2021, була встановлена відсутність законодавчих підстав для нарахування податкової знижки за наслідками звітного податкового 2019 року, оскільки сума витрат сплачених у вигляді відсотків за користування іпотечним житловим кредитом не підтверджена платіжними (розрахунковими) документами, а також з огляду на те, що реєстрація місця проживання за місцезнаходженням об`єкта житлової іпотеки відбулась 08.07.2019. 
На підставі висновків акту перевірки, відповідно до статті 58 Податкового кодексу України, відповідачем 10.03.2021 прийнято податкове повідомлення-рішення № 00183002418 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 28 316, 38 грн.
За таких обставин, ГУ ДПС у м. Києві вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення правомірним, а позовні вимоги – необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва, на підставі пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2825 (в редакції Закону № 3863), проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ згідно з Порядком передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України № 399 від 16.09.2024.
За результатами вказаного автоматизованого розподілу, справа № 640/17819/21 передана на розгляд Сумському окружному адміністративному суду. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025, зазначену справу передано на розгляд судді Воловику С.В.
Так, ухвалою від 20.03.2025, справа № 640/17819/21 прийнята до провадження, розгляд справи вирішено продовжувати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, учасникам справи запропоновано подати додаткові пояснення щодо предмету спору, відповідача замінено на правонаступника – Головне управління ДПС у м. Києві (код 44116011).
Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне. 
Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.03.2018, ОСОБА_1 придбав у власність квартиру під номером АДРЕСА_2 . 
Придбання вказаної квартири відбулось за рахунок коштів, отриманих позивачем по договору про іпотечний кредит № К3C1GK0000000002 від 21.03.2018, у зв`язку з чим ця квартира на підставі договору № К3C1GK0000000002/1 від 21.03.2018, передана в іпотеку ПАТ КБ ПриватБанк.
Згодом, 24.12.2020 ОСОБА_1 подав ГУ ДПС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік, у якій суми отриманого доходу була визначена в розмірі 993 973, 61 грн, сума утриманого податку на доходи фізичних осіб визначена в розмірі 178 915, 25 грн, сума податку, на яку зменшуються податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з використанням права на податкову знижку визначена в розмірі 28 316, 38 грн, сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету за результатами звітного (податкового) року, визначена в розмірі 28 316, 38 грн.
Разом з декларацією про майновий стан і доходи за 2019 рік, позивачем була подана заява з вимогою перерахувати суму компенсації по податку з доходів фізичних осіб (податкову знижку), до якої додавались копія договору купівлі-продажу квартири, копії договору про іпотечний кредит та іпотечного договору, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідка про доходи за 2019 рік, акт про фактичне місце проживання, довідка ПАТ КБ ПриватБанк про нараховані відсотки за іпотечним кредитом за 2019 рік та меморіальні ордери про сплату процентів за кредитним договором.
Керуючись пунктом 20.1 ст. 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76 Податкового кодексу України, посадовою особою ГУ ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи, за результатами якої, 20.01.2021 складено акт № 5023/Ж5/26-15-33-20-21.
Відповідно до вказаного акту перевірки, відповідач дійшов висновку про недотримання позивачем вимог підпункту 14.1.170 п. 14.1 ст. 14, підпункту 166.2.1 пункту 166.2, підпункту 166.3.1 пункту 166.3 статті 166, пункту 175.1 статті 175 Податкового кодексу України та, як наслідок, про відсутність підстав для нарахування податкової знижки за наслідками звітного податкового 2019 року. 
Таких висновків, ГУ ДПС у м. Києві дійшло у зв`язку з ненаданням ОСОБА_1 платіжних (розрахункових) документів щодо оплати відсотків по іпотечному житловому кредиту, а також у зв`язку з реєстрацією місця проживання за місцезнаходженням об`єкта житлової іпотеки 08.07.2019.
На підставі акту камеральної перевірки № 5023/Ж5/26-15-33-20-21 від 20.01.2021, відповідачем 10.03.2021 прийнято податкове повідомлення-рішення № 00183002418 про збільшення грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 28 316, 38 грн. 
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами та вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що на виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно; 
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України. Зокрема, цим Кодексом визначається вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 14.1.170 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковою знижкою для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, є документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 166.1 статті 166 Податкового кодексу України, платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року. Підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.
Підпунктами 166.2.1, 166.2.2 пункту 166.2 статті 166 Податкового кодексу України передбачено, що до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і особу, яка звертається за податковою знижкою (їх покупця (отримувача), а також копіями договорів за їх наявності, в яких обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк оплати за такі товари (роботи, послуги).
Копії зазначених документів (крім електронних розрахункових документів) надаються разом з податковою декларацією, а оригінали цих документів не надсилаються контролюючому органу, але підлягають зберіганню платником податку протягом строку давності, встановленого цим Кодексом.
За змістом підпункту 166.3.1 пункту 166.3 статті 166 Податкового кодексу України, платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 цього Кодексу.
На виконання пункту 175.1 статті 175 Податкового кодексу України, платник податку – резидент має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року. Таке право виникає в разі якщо за рахунок іпотечного житлового кредиту будується чи купується житловий будинок (квартира, кімната), визначений платником податку як основне місце його проживання, зокрема згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла.
Отже, зміст вказаних норм, дає підстави дійти висновку про те, що платник податку фізична особа, яка не є суб`єктом господарювання, має право на отримання податкової знижки, до якої включається частина суми фактично сплачених протягом звітного податкового року процентів за користування іпотечним житловим кредитом. При цьому, таке право виникає у разі, якщо за рахунок іпотечного житлового кредиту будується чи купується житловий будинок (квартира, кімната), що визначається платником податку як основне місце його проживання, а також, за умови документального підтвердження фактичної сплати процентів за користування кредитом. 
У справі що розглядається, судом встановлено, що стверджуючи про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та необґрунтованість позовних вимог, ГУ ДПС у м. Києві вказує на те, що ОСОБА_1 не надав платіжні (розрахункові) документи щодо оплати відсотків по іпотечному житловому кредиту, а також на те, що придбана ним квартира не є основним місцем його проживання, оскільки реєстрація місця проживання у цій квартирі відбулась 08.07.2019.
Втім, суд не може погодитись з указаними доводами відповідача, з огляду на те, що факт надання платіжних (розрахункових) документів щодо оплати відсотків за користування іпотечним житловим кредитом, підтверджено матеріалами справи, а саме: меморіальними ордерами від 21.01.2019, від 21.02.2019, від 21.03.2019, від 21.04.2019, від 21.05.2019, від 21.06.2019, від 21.07.2019, від 21.08.2019, від 21.09.2019, від 21.10.2019, від 21.11.2019 та від 21.12.2019.
Суд зазначає, що надані ОСОБА_1 податковому органу копії меморіальних ордерів про сплату відсотків по кредитному договору № К3С1GK0000000002 від 21.03.2018, є належними платіжними (розрахунковими) документами, що підтверджують фактичну сплату відсотків за користування іпотечним житловим кредитом.
Крім того, суд звертає увагу на те, що приписи пункту 175.1 статті 175 Податкового кодексу України, не визначають позначку в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням житла, придбаного за рахунок іпотечного житлового кредиту, як єдиний доказ визначення цього житла основним місцем проживання.
За змістом згаданої норми, позначку в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням житла, придбаного за рахунок іпотечного житлового кредиту, визначено лише одним із можливих способів підтвердження основного місця проживання платника податку, а не виключним способом, як про це зазначає відповідач.
Відсутність реєстрації місця проживання за адресою, за якою знаходиться квартира, що є предметом іпотечного кредитування, не може бути підставою для позбавлення платника податку права на податкову знижку, оскільки законодавство пов`язує право на використання податкової пільги у вигляді права на податкову знижку з частини фактично сплачених протягом звітного податкового року сум процентів за іпотечним житловим кредитом з такою умовою, як визначення платником податку самостійно житлового будинку (квартири, кімнати), що будується чи придбавається, як основне місце його проживання.
Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження придбання квартири під номером АДРЕСА_2 за рахунок іпотечного житлового кредиту з метою її використання як основного місця проживання, ОСОБА_1 надав ГУ ДПС у м. Києві копію акту від 21.12.2020, у якому вказано про його фактичне проживання у згаданій квартирі з 10.07.2018.
На переконання суду, вказаний акт є достатнім доказом на підтвердження тієї обставини, що квартира під номером АДРЕСА_2 визначена позивачем як основне місце проживання, а факт реєстрації місця проживання у ній 08.07.2019, цієї обставини не спростовує.
За таких обставин, суд робить висновок про невідповідність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення критеріям, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та, як наслідок, про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення. 
Керуючись статтями 3, 6-10, 132, 241, 242, 243, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00183002418 від 10.03.2021.
Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код 44116011) підготувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) надмірно сплаченої до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб за 2019 рік із врахуванням податкової знижки з частини суми відсотків за користування житловим іпотечним кредитом на підставі даних поданої декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік у сумі 28 316, 38 (двадцять вісім тисяч триста шістнадцять) грн. 38 коп.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик