П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/2379/24-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
19 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Моніча Б.С.  Гонтарука В. М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Держмитслужби України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Федик Труск Центр" до Чернівецької митниці Держмитслужби України про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Федик Труск Центр" звернулося до суду з позовом до Чернівецької митниці, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення рішення про коригування митної вартості товарів № UA408040/2024/000001/1 від 27.02.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408040/2024/000048 від 27.02.2024.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року позов задоволено. 
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Федик Труск Центр" (код ЄДРПОУ 43851739, Чернівецька область, Хотинський район, с. Перебиківці, вул. Лесі Українки, буд. 63) зареєстроване як юридична особа 02.10.2020.
Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач здійснює такі види діяльності: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 45.19 Торгівля іншими автотранспортними засобами; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.40 Торгівля мотоциклами, деталями та приладдям до них, технічне обслуговування і ремонт мотоциклів; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами; 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; 49.32 Надання послуг таксі; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів.
15.08.2022 між позивачем (покупець) та компанією “Artur Beimler AREXIM” (продавець) укладено контракт № 22, відповідно до якого продавець продає, а покупець придбає на умовах СРТ с. Дзвиняч автомобілі та причепи, які надалі іменуються “Товар”.
07.02.2024 на виконання умов договору продавцем AREXIM Artur Beimler виставлено рахунок № 920 на суму 15400 євро, з якого вбачається, що ціна напівпричепу бортової платформи, виробник: Schmitz Cargobull “SCB S3T”, номер НОМЕР_1 , дата першої реєстрації 26.07.2019, номер технічного паспорту FL 268215, складає 10200 євро.
Згідно платіжної інструкції в іноземній валюті № 142 від 08.02.2024, ТОВ “Федик Труск Центр”, виконуючи взяте на себе зобов`язання щодо оплати товару, перерахувало продавцю - компанії “Artur Beimler AREXIM” 15400 євро. 
26.02.2024 з метою митного оформлення товару позивачем в особі ФОП ОСОБА_1 було подано Чернівецькій митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію (далі – ЕМД) 24UA408040001526U9, згідно з якою вартість ввезеного позивачем на митну територію України товару, а саме: напівпричепу - бортового для перевезення вантажів, виробник: SCHMITZ Cargobull SCB S3T, що використовувався, 3-х вісний, рік випуску 2019, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вантажопідйомністю 32152 кг, повна маса 39000 кг, становить 10200 євро.
Для митного оформлення вказаного товару декларантом позивача було подано наступний пакет документів для митного оформлення ввезеного на територію України товару, а саме:
рахунок-фактуру (інвойс) та декларація про походження товару № 920 від 07.02.2024;
декларація походження товару № 920 від 07.02.2024;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 20.02.2024
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 26.07.2019;
зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 22 від 15.08.2022;
договір про надання послуг митного брокера № 110120211025 від 11.01.2021;
доручення від 07.02.2024;
фото АТЗ від 26.02.2024;
копія митної декларації країни відправлення № 24DE915227076643B9 від 16.02.2024.
Наведені документи підтверджують вартість автомобіля, яка становить 10200,00 євро, яка була визначено за основним методом (за ціною договору).
З митної декларації 24UA408040001526U9 від 26.02.2024 та картки відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA408040/2024/000048 від 27.02.2024 видно, що вартість товару була визначена відповідно до основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
За результатом перевірки митної декларації, а також інших документів, посадовою особою митного органу складена картка відмови в митному оформлені UA408040/2024/000048 від 27.02.2024 у прийнятті митної декларації.
За результатами розгляду митної декларації, Чернівецькою митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA408040/2024/000001/1 від 27.02.2024.
Вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить із наступного.
За визначеннями, наведеними у пунктах 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль-сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).
Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч. 1 – 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч. 6 та 7 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Положеннями ч. 2 та 3 ст. 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).
За приписами ч. 8 ст. 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07.05.2020 у справі № 826/10527/17, у постанові від 09.06.2020 у справі № 1.380.2019.002044.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (ст. 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені ч. 2 ст. 53 МК України, є обов`язком декларанта. До таких документів які підтверджують митну вартість товарів відносять зокрема такі документи як рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), банківські платіжні документи, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Відповідно до ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Як встановлено з матеріалів справи, 26.02.2024 позивач подав до Чернівецької митниці Держмитслужби України електронну митну декларацію 24UA408040001526U9, з метою митного оформлення товару: напівпричепу - бортового для перевезення вантажів, виробник: SCHMITZ Cargobull SCB S3T, що використовувався, 3-х вісний, рік випуску 2019, ідентифікаційний номер WSM00000003335857, вантажопідйомністю 32 152 кг, повна маса 39 000 кг, становить 10200 євро.
На виконання вимог, передбачених ст. 53 МК України, разом з вказаною декларацією декларантом було надано до митного органу такі документи:
рахунок-фактуру (інвойс) та декларація про походження товару № 920 від 07.02.2024;
декларація походження товару № 920 від 07.02.2024;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 20.02.2024
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 26.07.2019;
зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 22 від 15.08.2022;
договір про надання послуг митного брокера № 110120211025 від 11.01.2021;
доручення від 07.02.2024;
фото АТЗ від 26.02.2024;
копія митної декларації країни відправлення № 24DE915227076643B9 від 16.02.2024.
Надання вказаних документів підтверджується карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA408040/2024/000048 від 27.02.2024.
Наведені обставини відповідачем не заперечуються.
При перевірці поданих документів посадовою особою митниці встановлено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме: в експортній декларації країни відправлення №24DE915227076643B9 від 16.02.2024 року вказано відправника/експортера BEIMLER ARTUR, а згідно поданих до МД документів, відправник: Artur Beimler AREXIM.
За результатом розгляду митної декларації та поданих декларантом документів, Чернівецькою митницею винесено Рішення про коригування митної вартості товарів № UA408040/2024/000001/1 від 27.02.2024 та Картку відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA408040/2024/000048 від 27.02.2024.
Із змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів видно, що декларантом додатково було надано: банківський платіжний документ, що стосується товару № 142 від 08.02.2024, який не взято до уваги, оскільки, на думу відповідача, не спростовують зазначені у вказаному рішенні розбіжності та не підтверджують заявлену митну вартість.
Дослідженням рішення про коригування митної вартості товарів встановлено, окрім наведених вище обставин, що заявлена митна вартість товарів не може бути визнана митним органом. Відбулась процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення спірної вартості товарів. В митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому, відповідно до ст. ст. 59, 60 МК України неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до ст. ст. 62, 63 МК України методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Було обрано метод визначення митної вартості – резервний. За основу для визначення митної вартості взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість товару за МД № UA305110/2024/2501 від 24.02.2024 “Напівпричіп для перевезення вантажів, трьохосьовий, бувший у використанні, марка SCHMITZ GARGOBULL, тип SCB*S3T, модель SCS 24/L-13.62 EB, календарний рік виготовлення: 2019, шасі WSM00000003329017, повна маса з навантаженням 39000 кг - 1шт.;” рівень митної вартості 19000 EUR/ШТ.
Висновок: подання нової митної декларації за ціною товарів, зазначених в Рішенні про коригування митної вартості.
За змістом ст. 55 МК України Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.
Як зазначалося вище, відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно положень ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
При цьому, враховуючи фактичні обсяги партії товарів, для визначення митної вартості використовується найменша вартість із альтернативних, згідно наявної у митного органу інформації.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
Разом з тим, дискреційні функції таких органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.
Витребування документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК України, може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а саме: якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України: 1) містять розбіжності; 2) містять наявні ознаки підробки; 3) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 4) не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Поряд з цим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.
Стосовно розбіжностей, про які зазначено в оскаржуваному рішенні про корегування митної вартості товарів, що в експортній декларації країни відправлення № 24 DE915227076643B9 від 16.02.2024 вказано відправника/експортера BEIMLER ARTUR, а згідно поданих до МД документів, відправник: Artur Beimler AREXIM, судова колегія зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2022 між позивачем (покупцем) та компанією “Artur Beimler AREXIM” в особі директора Artur Beimler (продавцем) укладено контракт № 22, відповідно до якого продавець продає, а покупець придбає на умовах СРТ с. Дзвиняч автомобілі та причепи, які надалі іменуються “Товар”.
У Контракті № 22 від 15.08.2022, зазначено продавцем компанію “Artur Beimler AREXIM” в особі директора Artur Beimler.
З листа від 27.02.2024 вбачається, що Баймлер Артур є директором та єдиним представником підприємства "Artur Beimler AREXIM" ("Артур Баймлер АРЕКСІМ"), головний офіс: Ругештрасе, 13, Дрезден, поштовий індекс 01069, код: DE265402651, IBAN DE77870700240516556800, SWIFT: DEUTDEDB870.
У листі також роз`яснено, що заначення даних, його як контрагента за договором чи іншим правочином вважається правильним значенням, як даних “Artur Beimler AREXIM”, так і даних “BEIMLER ARTUR”, оскільки саме він являється підписантом, який діє від імені підприємства.
Для підтвердження вищевикладеного було додано виписку про перереєстрацію підприємства від 22.10.2015, якою підтверджується адреса, код, назва підприємства та те, що директором підприємства є Баймлер Артур, який має німецьке громадянство.
Також даним листом підтверджено, що між підприємством “Артур Баймлер АРЕКСІМ” та ТОВ “Федик Труск Центр” дійсно укладено контракт № 22 від 15.08.2022, на підставі якого було продано на умовах СРТ с. Дзвиняч напівпричеп бортовий для перевезення вантажів, марки SCHMITZ GARGOBULL, модель SCB S3T, 2019 року випуску, що використовувався, а його вартість складає 10200 євро.
Таким чином, оскільки Artur Beimler є директором та єдиним представником компанії "Artur Beimler AREXIM", відповідно він є підписантом контракту, то його ім`я було зазначено, як відправника у експортній декларації країни відправлення № 24 DE915227076643B9 від 16.02.2024.
Слід зауважити, що позивачем було надано відповідачу усі необхідні документи, які відповідно до положень митного законодавства визначають та підтверджують заявлену вартість товару, а відмова у митному оформлення товару базується виключно на розбіжності, а саме через те, що в експортній декларації країни відправлення №24 DE915227076643B9 від 16.02.2024 вказано відправника/експортера BEIMLER ARTUR, а згідно поданих до МД документів, відправник: Artur Beimler AREXIM.
Таким чином, зазначений в експортній декларації країни відправлення № 24DE915227076643B9 від 16.02.2024 відправник/експортер директор компанії "Artur Beimler AREXIM" - BEIMLER ARTUR, а згідно поданих до МД документів, відправник: компанія Artur Beimler AREXIM, не може свідчити про неправильне визначення позивачем митної вартості товару, оскільки у відповідача були усі необхідні документи, із яких вбачається вартість товару, включаючи рахунок-проформу, платіжну інструкцію в іноземній валюті та рахунок-фактуру, а така розбіжність як зазначення директора компанії та самої компанії у вищевказаних документах не впливає на вартість товару.
Більше того, в оскаржуваному рішенні зазначено, що за основу для визначення митної вартості взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість у МД №UA305110/2024/2501 від 24.02.2024 “Напівпричіп для перевезення вантажів, трьохосьовий, бувший у використанні, марка SCHMITZ GARGOBULL, тип SCB*S3T, модель SCS 24/L-13.62 EB, календарний рік виготовлення: 2019, шасі: WSM00000003329017, повна маса з навантаженням:39000 кг -1 шт.;” рівень митної вартості 19000 EUR/ШТ.
Суд першої інстанції доцільно звернув увагу, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення надавав оцінку митній декларації №UA305110/2024/2501 від 24.02.2024, яка не стосується даної справи (в даному випадку позивачем було подано ЕМД 24UA408040001526U9 від 26.02.2024), яка згідно оскаржуваної картки відмови № UA408040/2024/000048 від 27.02.2024 не надавалася позивачем на підтвердження заявленої митної вартості товарів.
Однак, відповідач ні в ході розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного її перегляду, не навів належного обґрунтування використання саме вказаної митної декларації для визначення митної вартості ввезеного позивачем товару.
Вказане, є додатковою підставою для висновку про недоведеність митним органом правомірності прийняття оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товару.
Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про подання позивачем разом з митною декларацією до митного органу усіх належних документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, та, відповідно, про безпідставність висновку відповідача, що надані позивачем документи містять розбіжності і не підтверджують заявлену за ціною договору митну вартість товару.
Із змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів видно, що у зв`язку із виявленням наведених вище розбіжностей у документах декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: касові або товарні чеки, ярлики або інші документи, які містять відомості щодо вартості таких товарів; за наявності - інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (для підтвердження умов перевезення та числових значень транспортних витрат, які є складовими митної вартості товару); якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (для підтвердження даних щодо ціни товарів). Також, відповідно до ч. 6 ст. 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Під час розгляду справи відповідач не довів, що витребувані митним органом у декларанта документи є документами, необхідними для усунення (спростування) саме тих розбіжностей, які мали місце на думку митного органу в документах, поданих позивачем до митного оформлення товару.
Більше того, відповідачем не надано обґрунтованих доводів й, відповідно, не доведено наявності правових підстав для обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей на підтвердження правильності визначення ним митної вартості товару за ціною договору.
Подані декларантом документи підтверджують походження імпортованого товару, його якісні та вартісні характеристики, а також витрати на його доставку в Україну. При цьому для визначення задекларованої митної вартості товару позивач надав митному органу необхідні й достатні документи, які не містять таких істотних неточностей або розбіжностей, які б могли обґрунтовано поставити під сумнів визнання заявленої митної вартості.
Відтак, подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару.
Натомість, зауваження митного органу по суті носять формальний характер та окремо або у своїй сукупності не свідчать про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.
Відтак, зазначені митним органом у рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність, які стали підставою для витребування додаткових документів та прийняття картки відмови і коригування митної вартості товару не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими і такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.
З аналізу оскаржуваного рішення встановлено, що відповідачем застосовано резервний метод визначення митної вартості без обґрунтування неможливості застосування кожного із попередніх методів.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Подані позивачем до митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали вимогам ст. 53 МК України.
Окрім того, слід врахувати, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару зазначено про проведення з декларантом консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів, вказано причини неможливості застосування другого – п`ятого методів визначення вартості товару.
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що шляхом обміну електронними листами відбулась процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів.
З огляду на викладене, а також зважаючи на протиправність аргументів митного органу, викладених у оскаржуваному рішенні, уповноваженими особами митного органу протиправно не застосовано перший метод визначення митної вартості товару – за ціною угоди та визначено митну вартість товарів за резервним методом.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Наразі, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Чернівецької митниці Держмитслужби України залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Моніч Б.С.    Гонтарук В. М.