Справа № 420/37381/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії,
встановив:
Позивач звернувся з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, в якій просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, що полягають у відмові в задоволенні рапорту на звільнення ОСОБА_1 на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у визначений законодавством спосіб реалізував своє право на звільнення з військової служби, подавши відповідний рапорт, додав всі необхідні документи, що підтверджують право на звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону №2232-XII, натомість військовою частиною НОМЕР_1 прийняла рішення про відмову у звільненні його з військової служби.
Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог подав відзив, в якому вказав, що підстави для звільнення позивача відсутні, оскільки є інший член сім`ї, який може здійснювати такий догляд – старший син матері - ОСОБА_2 , який на даний момент не потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, як того вимагає правило абз. 13 п. 3 ч. 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Позивачем не доведено таку обставину, як відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.
Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив такі обставини по справі.
23.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
До рапорту позивачем додано нотаріально завірені копії наступних документів: паспорт ОСОБА_1 ; свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; паспорт та РНОКПП матері - ОСОБА_3 , витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 160/25/593/В ОСОБА_3 ; рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю ОСОБА_3 ; пенсійного посвідчення ОСОБА_3 ; витяг з реєстру ТГ ОСОБА_3 ; довідка про склад зареєстрованих № 68 від 09.07.2025 року; рішення суду про розірвання шлюбу; паспорт та РНОКПП ОСОБА_2 ; довідка про проходження військової служби ОСОБА_2 ; службового посвідчення ОСОБА_2 ; довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_2 ; службового посвідчення ОСОБА_1 ; свідоцтва про народження малолітніх дітей ОСОБА_2 — ОСОБА_4 та ОСОБА_5 
17.10.2025 року відповідач відмовив у задоволенні рапорту, у зв`язку із відсутністю правових підстав.
Позивач вважаючи такі дії відповідача протиправними звернувся до суду з цим позовом.
Спірні правовідносини у цій справі, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII .( далі Закон - № 2232-XII)
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232, зокрема підпунктом «г» пункту 3 частини 5, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.
З урахуванням зазначеного, системний аналіз вказаної статті свідчить про те, що застосування пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» як підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), можливий у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.
Судом вставлено, що при зверненні до відповідача 23.09.2025 року з відповідним рапортом, позивач надав довідку від 20.05.2025 року про проходження служби ОСОБА_2 у ВЧ НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України.
Однак відповідачем при розгляді рапорту було зроблено запит до ВЧ НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, у відповідь на який надано витяг з наказу від 19.08.2025 року №809-ОС про звільнення ОСОБА_2 з військової служби, а відтак, суд відхиляє посилання позивача на відсутність можливості в ОСОБА_2 здійснювати догляд, у зв`язку із проходженням військової служби.
Крім того, наявність у брата позивача - ОСОБА_2 ІІІ групи інвалідності також жодним чином не підтверджує відсутність можливості здійснення догляду за ОСОБА_3 , оскільки у довідці до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №776163 не зазначено, що ОСОБА_2 потребує постійного догляду, а, отже, даний документ не відповідає вимогам, визначеним для нього підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України № 2232-XII.
Таким чином, позивач не надав доказів відсутності інших осіб, що можуть здійснювати постійний догляд за матір`ю – ОСОБА_3 , а відтак умов та можливостей для звільнення його з військової служби немає.
Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1. ст. 77 КАС України позивачем не доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
В той же час, відповідач надав суду належні та допустимі докази, виклав правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 241-246 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.

.