ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року	м. Одеса	Справа № 14/169-нр(915/863/25)	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Богацької Н.С., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи:
від Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м. Київ- Островська Т.П., Кухарчук Л.М. на підставі самопредставництва., 
від Приватного акціонерного товариства «Юженергобуд», м.Південноукраїнськ Миколаївської області- Кривіцька Ж.О., на підставі ордеру;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м.Київ
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2025 року, суддя першої інстанції Адаховська В.С.
у справі № 14/169-нр (915/863/25)
за позовом: Приватного акціонерного товариства «Юженергобуд», м.Південноукраїнськ Миколаївської області
до відповідача: Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м.Київ
про внесення змін до договору генпідряду №144-2007 від 08.05.2007

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
04 червня 2025 Приватне акціонерне товариство «Юженергобуд», м.Південноукраїнськ Миколаївської області звернулося до господарського суду з позовною заявою (з урахуванням уточнень від 13.06.2025) до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м. Київ, в якій просило суд:
1. Внести зміни до договору генерального підряду “Реконструкція системи технічного водопостачання. Робота блоків 1...3 на Ташлицькому водосховищі та бризкальних басейнів” від 08.05.2007 №144-2007, а саме:
- п. 3.2. договору викласти в наступній редакції:
“Вартість доручених до виконання генпідрядником робіт орієнтовно складає 7 071 631 495 грн. 09 коп., у т.ч. ПДВ (20%) 889 512 121 грн 96 коп., згідно експертного висновку.
Фактичне виконання робіт станом на 01.05.2025 становить 4 226 915 893 грн 13 коп., крім того ПДВ 498 471 425 грн 96 коп. Всього виконано з ПДВ – 4 725 387 319 грн 09 коп. Залишок до виконання складає 1 955 203 480 грн, крім того ПДВ – 391 040 696 грн. Всього з ПДВ – 2 346 244 176 грн.“
2. Судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування заявлених позовних вимог Приватне акціонерне товариство «Юженергобуд» м.Південноукраїнськ Миколаївської області зазначає, що умовами договору (п.3.5) надається можливість змінити договірну ціну у випадках, зокрема, зміни проектно- кошторисної документації; зростанні після укладання договору цін на ресурси, які забезпечує генпідрядник, а також послуг, що надаються йому третіми особами з підтвердженням належним чином; зміні законодавства в частині податків, зборів, середньомісячної заробітної плати, які враховуються у вартості робіт; зміні адміністративно-господарських витрат, нормативів прибутку та рівня затрат на загально-виробничі витрати.
Враховуючи викладене, позивач вважає, що він вправі вимагати внесення до договору запропонованих змін, що ці зміни викликані об`єктивною ситуацію, яка виникла, в тому числі, не з вини позивача чи відповідача, оскільки чинність договору (разом із результатами тендеру) оскаржувалась Закритим акціонерним товариством «Укратоменергобуд», що стало предметом розгляду справи №9/1008/07 в Господарському суді Миколаївської області. У зв`язку з цим, процедура закупівлі робіт та послуг за договором генпідряду була зупинена та фактично, ПАТ «Юженергобуд» приступив до виконання робіт лише у 2015 році.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2025 по справі №14/169-нр (915/863/25) позовні вимоги задоволено у повному обсязі; внесено зміни до договору генерального підряду “Реконструкція системи технічного водопостачання. Робота блоків 1…3 на Ташлицькому водосховищі та бризкальних басейнів” від 08.05.2007р. №144-2007, а саме, вирішено:
«п.3.2. договору викласти в наступній редакції: “Вартість доручених до виконання генпідрядником робіт орієнтовно складає 7 071 631 495 грн 09 коп. у т.ч. ПДВ (20%) 889 512 121 грн 96 коп., згідно експертного висновку. Фактичне виконання робіт станом на 01.05.2025 року становить 4 226 915 893 грн 13 коп., крім того ПДВ 498 471 425 грн 96 коп. Всього виконано з ПДВ – 4 725 387 319 грн 09 коп. Залишок до виконання складає 1 955 203 480 грн, крім того ПДВ – 391 040 696 грн. Всього з ПДВ – 2 346 244 176 грн.”; стягнуто з Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” на користь Приватного акціонерного товариства “Юженергобуд” судовий збір в сумі 3028 грн.
Мотивуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що пропозиція позивача щодо збільшення ціни договору генпідряду у 2025 році мотивована значним підвищенням вартості матеріальних ресурсів в період з 2025 році, а також збільшення рівня кошторисної заробітної плати, що підтверджено експертним звітом Товариства з обмеженою відповідальністю “Українська міжрегіональна будівельна експертиза” від 29.04.2025 №ЕХ01:4013-7284-8534-5058.
Крім того, судом першої інстанції зазначено, що позивач вправі вимагати внесення до договору запропонованих змін, оскільки ці зміни викликані об`єктивною ситуацію, яка виникла, в тому числі, не з вини позивача чи відповідача, оскільки чинність договору (разом із результатами тендеру) оскаржувалась Закритим акціонерним товариством «Укратоменергобуд», що стало предметом розгляду справи №9/1008/07 в Господарському суді Миколаївської області. У зв`язку з цим процедура закупівлі робіт та послуг за договором генпідряду була зупинена та фактично, ПАТ «Юженергобуд» приступив до виконання робіт лише у 2015 році.
Також, судом першої інстанції зазначено, що в ході розгляду справи №915/352/16 були отримані письмові пояснення від Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, а також Кабінету Міністрів України, відповідно до яких встановлено, що перелік об`єктів та обсяги робіт по проекту 2005 року та 2016 року залишились без змін. Таким чином, предмет договору не змінився, відповідно, проведення нової тендерної процедури недоцільне. Оплата (розрахунок) за виконані будівельні роботи повинна здійснюватись у відповідності до розділу 3 та розділу 10 договору №144-2007 з урахуванням фактичної їх вартості на момент виконання.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на позицію Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (незмінність обсягів будівництва, недоцільність проведення нової процедури закупівлі), висловлену в ході розгляду справи №915/352/16, беручи до уваги наявну можливість, передбачену законодавством, чинним на момент укладання договору генпідряду, та умовами договору, господарський суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині внесення змін до договору в частині збільшення його вартості.
При прийнятті рішення господарським судом також взято до уваги той факт, що відновлення робіт за договором генпідряду надасть можливість позивачу, в разі належного виконання обов`язків з боку відповідача, уникнути банкрутства, погасивши в повному обсязі наявну конкурсну кредиторську заборгованість, та відновити свою платоспроможність, що позитивно вплине на відновлення майнових інтересів кредиторів підприємства-боржника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м.Київ з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило суд врахувати викладені в апеляційні скарги аргументи при прийнятті рішення у справі.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.
Зокрема, апелянт звертає увагу суду на те, що на сьогоднішній день правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад врегульовано Законом України «Про публічні закупівлі» та постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування».
Зважаючи на викладені положення законодавства, відповідач вважає, що ціна договору підряду погоджується сторонами під час укладення договору і зміна ціни допускається лише у разі існування підстав, передбачених умовами договору або законом.
Таким чином, на думку відповідача, закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин. Відсутність хоча б однієї з умов тягне за собою відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю таких позовних вимог. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2025 року у справі №14/169-нр (915/863/25), справу призначено до розгляду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 року прийнято справу №14/169-нр (915/863/25) за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2025 року до свого провадження у новому складі: головуючий суддя: Діброва Г.І. судді: Богацька Н.С., Савицький Я.Ф.
05.09.2025 року до Південно-західного апеляційного господарського через підсистему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «Юженергобуд» м.Південноукраїнськ Миколаївської області надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3294/25).
Зокрема, у відзиві позивач зазначає, що сума вартості збільшених робіт розраховувалась позивачем не самостійно, а на підставі експертного висновку, тому є обґрунтованою та фактично не оспореною відповідачем.
Будь-яких зауважень або заперечень стосовно розрахунку збільшеної вартості виконаних робіт відповідачем не заявлялось ані до місцевого господарського суду при розгляді справи, ані до суду апеляційної інстанції при оскарженні прийнятого судового рішення.
Стосовно заперечень скаржника по визначенню суми ПДВ позивач зазначає, що предметом спору у даній справі є збільшення саме суми вартості виконаних робіт за договором (до якої у відповідача немає зауважень).
Крім того, позивач зазначає, що обрахунок, порядок визначення, нарахування та сплати податків, зборів та обов`язкових платежів регулюється чинним податковим законодавством України та не входить до предмету даного спору.
Позивач наголошує, що місцевим господарським судом правомірно визначено нормативні акти, які підлягають застосуванню та вірно встановлено наявність можливості у спірних правовідносинах вносити зміни до договору генпідряду від 08.05.2007 № 144-2007/72-14-1-07-886.
При цьому, позивач вказує, що посилання відповідача на норми ст.652 Цивільного кодексу України не суперечать вірному рішенню місцевого господарського суду, оскільки згідно з нормами вказаної статті договір може бути змінений або за згодою обох сторін або за рішенням суду за наявності істотної зміни обставин, які виникли в ході виконання умов договору та не могли бути враховані сторонами при укладанні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.
Отже, позивач зазначив, що в даному випадку як раз зміна вартості будівельних матеріалів, розміру заробітної плати та інших витрат і є тією істотною зміною обставин, які не могли бути передбачені сторонами договору та яка виникла незалежно від волі сторін договору.
При цьому, позивач зазначає, що він вправі вимагати внесення до договору запропонованих змін, оскільки ці зміни викликані об`єктивною ситуацію, яка виникла, в тому числі, не з вини позивача чи відповідача, оскільки чинність договору (разом із результатами тендеру) оскаржувалась Закритим акціонерним товариством «Укратоменергобуд», що стало предметом розгляду справи №9/1008/07 в Господарському суді Миколаївської області. У зв`язку з цим, процедура закупівлі робіт та послуг за договором генпідряду була зупинена та фактично, ПАТ «Юженергобуд» приступив до виконання робіт лише у 2015 році.
Крім того, 31.10.2025 року через підсистему «Електроний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Юженергобуд» м.Південноукраїнськ Миколаївської області надійшли пояснення (вх.№3294/25/Д4) в яких останній зазначає про те, що відповідач по справі не визнає саме ставку ПДВ, але суму ПДВ в розмірі 889 512 121,96 грн не заперечує, здійснивши свій розрахунок, позивач наполягає на тому, що всього виконання за договором генпідряду від 08.05.2007 р № 144/2007 становить 6 182 119 373 грн 13 коп., крім того, ПДВ становить 889 512 121 грн 96 коп., що відповідає експертному звіту. Колегією суддів зазначені пояснення долученні до матеріалів справи.
В судовому засіданні представники відповідача просили суд апеляційної інстанції врахувати аргументи апеляційної скарги.
Представник позивача просив суд апеляційної інстанції рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення з мотивів, викладених письмово у відзиві.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м.Київ потребує задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2025 року у справі № 14/169-нр (915/863/25) підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Господарським судом Миколаївської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Рішенням тендерного комітету Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 08.05.2007 року, оформленого протоколом №80, Відкрите акціонерне товариство «Юженергобуд» було визнано переможцем конкурсу з проведення відкритих торгів із зменшенням ціни на закупівлю за державні кошти будівельно-монтажних робіт по об`єкту Реконструкції системи технічного водопостачання. Робота блоків 1...3 на Ташлицькому водосховищі і бризкальних басейнах.
08 травня 2007 року за №144-2007 між Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», як замовником, та Відкритим акціонерним товариством «Юженергобуд», як генпідрядником, був укладений договір генпідряду Реконструкція системи технічного водопостачання. Робота блоків 1…3 на Ташлицькому водосховищі та бризкальних басейнів, відповідно до умов якого замовник доручив, а генпідрядник прийняв на себе зобов`язання виконати будівельно-монтажні роботи по Реконструкції системи технічного водопостачання. Робота блоків 1…3 на Ташлицькому водосховищі та бризкальних басейнів, а замовник зобов`язався прийняти від генпідрядника закінчені роботи та оплатити їх вартість у відповідності з умовами договору.
Сторони також погодили, що роботи виконуються підрядником в наступні строки: початок робіт генпідрядник починає виконувати на протязі 45 днів після одержання від замовника повідомлення про початок робіт (п. 18.2). Закінчення робіт 29 січня 2010 року.
Пунктом 2.2 договору його учасники обумовили, що строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін до договору у разі: виникнення обставин непереборної сили; невиконання або неналежного виконання замовником своїх зобов`язань щодо умов фінансування, несвоєчасного та/або некомплектного надання проектної документації обладнання, тощо; внесення змін до проектної документації; дій третіх осіб, що унеможливлюють належне виконання робіт; припинення робіт не з вини генпідрядника; виникнення інших обставин, що можуть вплинути на строки виконання робіт.
Терміни виконання робіт і передачі їх замовнику повинні переноситись на час обставин, що не залежать від волі і дії сторін, із врахуванням часу, який буде потрібен для відновлення робіт. Можливе їх перенесення на більш сприятливий час (за умови обов`язкового погодження цього із замовником) (п.2.3).
Відповідно до пункту 18.2 договору, строк його дії починає свій перебіг з моменту, який визначений у п.2.1 цього договору та закінчується 31.12.2010 року.
Умовами розділу 3 договору його учасники визначили договірну ціну.
Так, пунктом 3.1 встановлено, що загальні вартість робіт по договору визначається на підставі узгоджених і затверджених сторонами кошторисів і погодженої на момент підписання договірної ціни. Договірна ціна є динамічною, формується генпідрядником та узгоджується замовником у відповідності до ДБН Д.1.1-1-2000.
Вартість виконуваних генпідрядником робіт орієнтовно складає 182008736,40 грн (п.3.2).
Договірна ціна є динамічною, формується генпідрядником з залученням субпідрядних організацій і узгоджується з замовником у відповідності з розділом ДБН Д.1.1-1-2000 (п.3.3).
Пунктом 3.5 договору його учасники погодили, що договірна ціна може змінюватись у випадках: при зміні проектно-кошторисної документації; при виникненні обставин непереборної сили надзвичайні обставини та події, які не можуть бути передбачені сторонами під час укладання договору; при зростанні після укладання цього договору цін на ресурси, які забезпечує генпідрядник, а також послуг, що надаються йому третіми особами з підтвердженням належним чином; при зміні чинного законодавства в частині податків, зборів, середньомісячної заробітної плати, які враховуються у вартості робіт; при зміні адміністративно-господарських витрат; при зміні нормативів прибутку; при зміні рівня затрат на загально-виробничі витрати.
20 травня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору генпідряду №144-2007, якою були змінені пункти 2.1, 3.2 та 18.2 договору, а саме: абзац 2 пункту 2.1 викладено в наступній редакції: Закінчення доручених робіт 30.10.2009р.; пункт 3.2 викладено в наступній редакції: Вартість доручених генпідряднику робіт складає 22762182,00 грн (двадцять два мільйони сімсот шістдесят дві тисячі сто вісімдесят дві) грн. в тому числі ПДВ, згідно діючої ставки 20% 3793697,00 грн (три мільйони сімсот дев`яносто три тисячі шістсот дев`яносто сім) грн. З них: доручених до виконання на 2009 рік складає 1979835 (один мільйон дев`ятсот сімдесят дев`ять тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн. 60 коп., в тому числі ПДВ 329972 (триста двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн. 60 коп. Стаття витрат будівельно-монтажні роботи. Джерело фінансування на 2009 рік власні кошти ДП НАЕК Енергоатом; пункт 18.2 викладено в наступній редакції: Строк цього договору визначений п.2.1 та закінчується 30.10.2009. У разі невиконання або неналежного виконання Замовником своїх обов`язків щодо оплати генпідряднику виконаних робіт строк дії договору переноситься до повного виконання замовником своїх зобов`язань по даній Додатковій Угоді.
Додатковою угодою №2 від 22.04.2015 замовник та генпідрядник домовились внести зміни у договір генпідряду стосовно ціни договору, порядку розрахунків, строку його дії та інших умов, зокрема:
- пункт 2.1 договору викладено в наступній редакції: Початок робіт з моменту отримання від замовника повідомлення про початок робіт та наявності лімітів фінансування. Закінчення робіт 24 березня 2017 року.
- пункт 3.2 викладено в наступній редакції: Вартість виконуваних генпідрядником робіт орієнтовно складає 182008736,40 грн (сто вісімдесят два мільйона вісім тисяч сімсот тридцять шість гривень 40 коп.) у тому числі ПДВ (20%) 30334789,40 грн. Фактичне виконання робіт станом на 01.01.2010 року становить 22696922,60 грн у т.ч. ПДВ (20%) 3782820,43 грн..
- пункт 3.3 викладено в наступній редакції: договірна ціна є динамічною, визначається відповідно до положень ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, що передбачає однорівневу систему ціноутворення в будівництві. Остаточна ціна договору визначається з урахуванням фактично виконаного обсягу робіт та фактичних витрат підрядника на придбання матеріальних ресурсів у порядку, визначеному умовами договору, але не може перевищувати договірної ціни, заявленої у договорі.
Отже, фактично сторони поновили попередньо встановлену ціну договору - 22762182 грн та продовжили строк дії договору до 24.03.2017.
В подальшому, Приватне акціонерне товариство «Юженергобуд» листом від 25.02.2016 №130-2016 направило до Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» для погодження додаткову угоду №3 від 24.02.2016р. до договору №144-2007 від 08.05.2007. Таке направлення мотивоване проведенням експертизи проектної документації та затвердження кошторисної частини проекту будівництва.
Відокремлений підрозділ Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» відмовив у підписанні даної додаткової угоди, що стало підставою для звернення Приватного акціонерного товариства «Юженергобуд» до суду з відповідним позовом про внесення змін до договору генпідряду №144/2007 від 08.05.2007.
Рішенням суду від 06.12.2016 у справі №915/352/16 позовні вимоги ПрАТ «Юженергобуд» були задоволені, внесено зміни до спірного договору, а саме, змінено ціну договору відповідно до вартості будівельних робіт, встановлених розпорядженням Кабінету Міністрів України №49-р від 13.01.2016, та експертного висновку (пункт 3.2 договору), а також змінено пункт 18.2 в частині закінчення строку договору 12 березня 2019 року.
Вказане рішення набрало законної сили.
Впродовж 2016-2018 років позивач виконував будівельні роботи, обсяг яких був погоджений із відповідачем та передбачений графіком виконання будівельно-монтажних робіт.
В подальшому, рішенням суду від 19.06.2018 у справі №915/230/18 до вказаного договору вносились зміни, пункт 3.2 договору викладався у наступній редакції 3.2 Вартість доручених до виконання генпідрядником робіт орієнтовно складає 2660213547,60 грн у т.ч. ПДВ (20%) 443367924,60 грн, згідно експертного звіту. Фактичне виконання робіт станом на 01.06.2018 становить 665845926,50 грн..
Вказане рішення набрало законної сили.
З 2018 року позивачем належним чином виконувались умови договору, які приймались відповідачем без заперечень та зауважень.
Додатковою угодою №28 від 13.04.2022 року на підставі п.5.3 договору (в редакції додаткової угоди №3), пункт 3.2 договору викладено в наступній редакції: Вартість доручених до виконання генпідрядником робіт складає 5072536672,00 грн в т.ч. ПДВ 20% - 845778,87 грн та внесено зміни в п.18.2 договору, яким продовжено строк договору до 31.12.2023 року.
Додатковою угодою №37 від 11.10.2023 року пункт 3.2 договору викладено в наступній редакції: Вартість доручених до виконання генпідрядником робіт складає 4725624919,09 грн в т.ч. ПДВ 20 % - 498511025,96 грн.
Відносно відповідача Приватного акціонерного товариства «Юженергобуд» порушено справу про банкрутство (№14/169нр) та станом на дату звернення до Господарського суду Миколаївської області з даним позовом, у справі про банкрутство позивача триває процедура розпорядження майном боржника, але позивач продовжує здійснювати господарську діяльність та виконувати зобов`язання за господарськими угодами.
Приватне акціонерне товариство «Юженергобуд» листом від 06.05.2025 року №587-2025 направило до Відокремленого підрозділу «Атомпроектінжиніринг» Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» для погодження додаткову угоду №41 від 06 травня 2025 року до договору №144-2007 від 08.05.2007. Таке направлення мотивоване зростанням вартості матеріально технічних ресурсів, підвищенням рівня заробітної плати в будівництві на основі Проекту коригування кошторисних розрахунків вартості будівництва за темою: Реконструкція системи технічного водопостачання. Робота блоків 1...3 на Ташлицькому водосховищі та бризкальних басейнів. Розробленим генеральною проектною організацією по даному об`єкту.
З проекту даної додаткової угоди вбачається, що генпідрядник запропонував внести зміни до договору генпідряду в частині: збільшення вартості доручених до виконання робіт до 7071631495,09 грн (п.3.2).
В подальшому, листом від 08.05.2025 за вих. 46/3385/4.2 замовник повернув проект додаткової угоди №41 від 06.05.2025 без подальшого оформлення на підставі того, що відповідно до ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору, а саме, збільшення вартості робіт, не можуть змінюватися після його підписання, до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі.
Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно наявних між сторонами спірних правовідносин матеріали господарської справи не містять.
Предметом апеляційного перегляду у даній справі є встановлення обставин, які підтверджують або спростовують наявність підстав для внесення змін до договору генерального підряду “Реконструкція системи технічного водопостачання. Робота блоків 1...3 на Ташлицькому водосховищі та бризкальних басейнів” від 08.05.2007 №144-2007, а саме: п. 3.2. договору викласти в наступній редакції: «Вартість доручених до виконання генпідрядником робіт орієнтовно складає 7 071 631 495 грн. 09 коп., у т.ч. ПДВ (20%) 889 512 121 грн 96 коп., згідно експертного висновку. Фактичне виконання робіт станом на 01.05.2025 становить 4 226 915 893 грн 13 коп., крім того ПДВ 498 471 425 грн 96 коп. Всього виконано з ПДВ – 4 725 387 319 грн 09 коп. Залишок до виконання складає 1 955 203 480 грн, крім того ПДВ – 391 040 696 грн. Всього з ПДВ – 2 346 244 176 грн».
Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви, за якими суд апеляційної інстанції погодився з аргументами, викладеними скаржником в апеляційній скарзі та не погодився з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.
Способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
За положеннями ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 179 Господарського кодексу України (втратив чинність та підлягає застосуванню тут і далі у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, а також вирішення спору в суді першої інстанції) майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Зміст договору, що укладається на підставі державного замовлення, повинен відповідати цьому замовленню.
Згідно з ч.1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.
Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 3 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Господарського кодексу України договори за державним замовленням укладаються між визначеними законом суб`єктами господарювання - виконавцями державного замовлення та державними замовниками, що уповноважені від імені держави укладати договори (державні контракти), в яких визначаються господарські зобов`язання сторін та регулюються відносини замовника з виконавцем щодо виконання державного замовлення.
Згідно із ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Тобто, нормами ст. 188 Господарського кодексу України було визначено процедурний порядок розгляду сторонами пропозицій щодо внесення змін до договору та передачі спору на розгляд суду у випадку недосягнення сторонами згоди щодо внесення змін до договору.
Водночас, загальні підстави (передбачені нормами матеріального права) внесення змін до договору, в тому числі в судовому порядку, визначені нормами ст. 651, 652 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Таким чином, за загальним правилом, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Разом з тим, право сторін (на вимогу заінтересованої сторони) на внесення змін до договору у судовому порядку у випадку істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, передбачено частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України При цьому істотна зміна обставин матиме місце виключно за наявності одночасно умов, передбачених частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України, та зміна договору за наявності таких умов у судовому порядку допускається у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору.
При здійсненні правового аналізу вказаної норми, укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте, під час виконання договору можуть виявлятись обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.
При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися.
Інтереси сторін можуть порушуватись будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну чи розірвання договору.
Зміна обставин вважається істотною, тільки якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною 4 статті 652 Цивільного кодексу України, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
За загальним правилом, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, його можна змінити чи розірвати за згодою сторін. Можливість такої зміни або розірвання може бути обмежена, коли інше передбачає договір або випливає із суті зобов`язання (абзац перший частини першої статті 652 Цивільного кодексу України).
Припис абзацу другого частини першої статті 652 Цивільного кодексу України встановлює критерій, за яким для зміни чи розірванні договору на підставі цієї статті обставини, якими, укладаючи його, керувалися сторони, мають змінитися настільки, що, якби останні могли це передбачити, то б узагалі не уклали договір чи уклали б його на інших умовах. За відсутності істотної зміни обставин, зокрема за незначної їх зміни або за виникнення труднощів у виконанні договору, які сторони могли розумно передбачити, на підставі статті 652 Цивільного кодексу України договір не можна змінити ні за згодою сторін, ні за рішенням суду.
Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, має бути не наслідком поведінки сторін, а бути зовнішньою щодо юридичного зв`язку між ними.
Можливість внесення змін до договору відповідно до положень статті 652 Цивільного кодексу України пов`язується не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю при цьому усіх чотирьох умов, визначених частиною другою цієї норми. Водночас зміна обставин вважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договору або уклали його на інших умовах.
Причиною виникнення даного спору є недосягнення між сторонами згоди щодо внесення змін до договору генерального підряду «Реконструкція системи технічного водопостачання. Робота блоків 1...3 на Ташлицькому водосховищі та бризкальних басейнів» від 08.05.2007 №144-2007, а саме: п. 3.2. договору викласти в наступній редакції:
«Вартість доручених до виконання генпідрядником робіт орієнтовно складає 7071631495,09 грн, у т.ч. ПДВ (20%) 889512121,96 грн, згідно експертного висновку.
Фактичне виконання робіт станом на 01.05.2025 становить 4226915893,13 грн, крім того ПДВ 498471425,96 грн. Всього виконано з ПДВ 4725387319,09 грн. Залишок до виконання складає 1955203480,00 грн, крім того ПДВ 391040696,00 грн. Всього з ПДВ 2346244176,00 грн.».
Згідно з ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Пунктом 3.3 договору передбачено, що договірна ціна є динамічною, формується генпідрядником з залученням субпідрядних організацій і узгоджується з замовником у відповідності з розділом ДБН Д.1.1-1-2000.
А пунктом 3.5 договору передбачено, що договірна ціна може змінюватись у випадках: при зміні проектно-кошторисної документації; при виникненні обставин непереборної сили надзвичайні обставини та події, які не можуть бути передбачені сторонами під час укладання договору; при зростанні після укладання цього договору цін на ресурси, які забезпечує генпідрядник, а також послуг, що надаються йому третіми особами з підтвердженням належним чином; при зміні чинного законодавства в частині податків, зборів, середньомісячної заробітної плати, які враховуються у вартості робіт; при зміні адміністративно-господарських витрат; при зміні нормативів прибутку; при зміні рівня затрат на загально-виробничі витрати.
Частинами 1, 2 статті 13 Господарського кодексу України передбачено, що державне замовлення є засобом державного регулювання економіки шляхом формування на договірній (контрактній) основі складу та обсягів продукції (робіт, послуг), необхідної для пріоритетних державних потреб, розміщення державних контрактів на поставку (закупівлю) цієї продукції (виконання робіт, надання послуг) серед суб`єктів господарювання, незалежно від їх форми власності.
Державний контракт - це договір, укладений державним замовником від імені держави з суб`єктом господарювання - виконавцем державного замовлення, в якому визначаються економічні та правові зобов`язання сторін і регулюються їх господарські відносини.
Укладений між сторонами правочин є договором генерального підряду, та підпадає під правове регулювання Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти» / «Публічних закупівель», ст. 875-886 Цивільного кодексу України, а також загальні положення ст. 837-864 Цивільного кодексу України.
Згідно ч. 2 ст. 34 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти», яким на момент укладення договору від 08.05.2007 №144-2007 регулювалися відносини між сторонами, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від умов тендерної (цінової) пропозиції учасника - переможця процедури закупівлі, крім випадків зменшення ціни тендерної пропозиції, у порядку, передбаченому цим Законом, та не повинні змінюватися після підписання договору про закупівлю, крім випадків, коригування ціни договору в разі отримання відповідного позитивного висновку Комісії.
Згідно із ч. 3, 4 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, при визначенні права сторін на внесення змін до договору повинні керуватися як нормами права, які були чинні на момент укладання договору, так і умовами договору, які погоджені сторонами. При цьому, слід враховувати, що до правовідносин повинно застосовуватись законодавство, чинне на момент виникнення таких правовідносин, а саме, у разі визначення права сторін на внесення змін до договору (укладання додаткової угоди), суди повинні вирішити питання відповідності додаткової угоди нормам законодавства на момент її укладання, оскільки укладання додаткової угоди спрямоване на зміну, припинення або виникнення правовідносин, які повинні відповідати чинному законодавству.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 916/743/18.
У постанові від 27.06.2023 року у справі №916/744/18 Верховний Суд констатував, що у разі, якщо правовідносини виникли під час дії Закону України "Про здійснення державних закупівель" до набрання чинності Законом України "Про публічні закупівлі", то відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин, зокрема, в частині наявності права на внесення змін до договору, підстав та порядку їх внесення, підлягає застосуванню саме Закон України "Про здійснення державних закупівель", який був чинним станом на час укладення між сторонами у справі договору. Суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання щодо права сторін на внесення змін до договору, мають керуватися як нормами права, які були чинними на момент укладення договору, так і умовами договору, які погоджені сторонами. При цьому, в разі встановлення наявності у сторін права на внесення змін до договору (укладення додаткової угоди) суди повинні вирішити питання відповідності додаткової угоди з відповідними змінами до договору нормам законодавства, яке є чинним саме на момент її укладення, оскільки укладення додаткової угоди спрямоване на зміну, припинення або виникнення правовідносин, які повинні відповідати чинному законодавству України.
На сьогоднішній день правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад врегульовано Законом України «Про публічні закупівлі» та постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування».
Правові та економічні засади здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг визначені Законом України "Про публічні закупівлі", норми якого є спеціальними та визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, і їх потрібно застосовувати переважно щодо норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 926/3421/22).
Особливості укладання договору про закупівлю та внесення змін до нього врегульовано у статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", яка містить загальне правило, що істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю (пункт 4 частини п`ятої статті 41).
Згідно з підпунктом 4 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім виключного переліку випадків, зокрема продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю,
Зокрема, Закон України "Про публічні закупівлі" не передбачає випадків обов`язкового продовження строку дії договору на вимогу однієї зі сторін, в тому числі шляхом звернення до суду. Норма пункту 4 частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" не надає право одній зі сторін вимагати від іншої внесення змін до договору в судовому порядку (постанова Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).
Так, положення статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачають можливість внесення змін до договору про закупівлю (зміна істотних умов) щодо продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили. Зазначений висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05.09.2018 у справі № 910/21806/17, від 06.06.2023 у справі № 910/21100/21.
Разом з тим, у постанові від 06.06.2023 у справі №910/21100/21 Верховний Суд звернув увагу на те, що при дослідженні істотності зміни обставин суди мають оцінювати саме ті обставини, якими сторони керувалися під час укладення договору, та момент їх виникнення. За позицією Верховного Суду, якщо буде встановлено, що такі обставини існували вже на час укладення договору, то вони не можуть розглядатися як "істотна зміна обставин", яка надає сторонам право вимагати зміни умов договору.
З наведених підстав, заперечення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, судовою колегією до уваги не приймаються.
Станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом діяв Закон України «Про публічні закупівлі» в редакції Закону України № 3988-IX від 19.09.2024.
Як вже зазначалося вище за текстом постанови, відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі. Однак ця норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотні умови договору про закупівлю.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.
Підставою для внесення змін до договору в частині визначення договірної ціни позивач визначає експертний (позитивний) звіт від 29.04.2025 № 03253-25 та наказ АТ «НАЕК «Енергоатом» від 02.05.2025 № 01-425-н до проекту «Реконструкція систем технічного водопостачання. Робота блоків 1…3 на Ташлицькому водосховищі та бризкальних басейнах Южно-Української АЕС» (коригування).
Між тим, Законом України "Про публічні закупівлі" не встановлено правових підстав для зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання з підстав, наведених позивачем, зокрема, існує законодавча заборона зміни суми договору в цілому.
Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акту законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами.
Судова колегія також враховує, що за змістом статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Таким чином, принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією з фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, в тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини 3 статті 509 Цивільного Кодексу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.01.2025 у справі № 910/299/24, від 16.01.2024 у справі № 910/14543/20, від 14.04.2020 у справі № 904/3507/19.
Законодавець, задекларувавши в нормах Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, в тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Отже, добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Подібний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 та постановах Верховного Суду від 29.08.2023 у справі № 916/1074/22, від 21.03.2023 у справі № 922/1155/20, від 22.03.2023 у справі № 910/22876/17. Принцип справедливості, добросовісності та розумності включає, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори (близький за змістом висновок, викладено у постанові від 19.05.2020 у справі №910/719/19 Великої Палати Верховного Суду).
Добросовісність (bona fides) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто, цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється у тому, що: 1) особа (особи) використовувала/ використовували право на зло; 2) наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки є певним станом, у який потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів /умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); 3) враховується правовий статус особи / осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а й про обсяг прав інших учасників цих правовідносин і порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах, або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) (постанови Верховного Суду від 11.11.2021 у справі №910/8482/18 (910/4866/21, від 03.08.2022 у справі №910/5408/21).
Як встановлено судом апеляційної інстанції, договір генерального підряду був укладений сторонами в 2007 році. В період дії договору до нього неодноразово вносилися зміни, у тому числі, стосовно визначення договірної ціни, що призвело до її збільшення зі 182 008 736, 40 грн (з ПДВ) до 5 072 536 672 грн.
У світлі наведеного, вимоги позивача про внесення змін до умов договору в частині чергового збільшення договірної ціни не відповідають критеріям добросовісності, справедливості та розумності та не доведені належними засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Тлумачення змісту ст.79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постанові від 16.02.2021 у справі №927/645/19.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою ВС у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Надаючи оцінку всім доказам та доводам позивача у їх сукупності із застосуванням стандарту доказування «вірогідності доказів», судова колегія доходить висновку про те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Юженергобуд» задоволенню не підлягають, а висновок суду першої інстанції про задоволення позову є помилковим та таким, що не підтверджений обставинами справи та не відповідає нормам матеріального права України.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що аргументи Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, з огляду на що апеляційний господарський суд вважає, що така апеляційна скарга потребує задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2025 у справі № 14/169-нр (915/863/25) потребує скасування з прийняттям Південно-західним апеляційним господарським судом нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та апеляційний перегляд судового рішення покладаються на позивача.
Керуючись ст. 129, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2025 року у справі № 14/169-нр (915/863/25) задовольнити.
Скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2025 року у справі № 14/169-нр (915/863/25).
Відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Юженергобуд» до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про внесення змін до договору генпідряду №144-2007 від 08.05.2007.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Юженергобуд» на користь Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3 633 грн 60 коп.
Доручити Господарському суду Миколаївської області видати наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 10.02.2026 року.
Повний текст постанови складено та підписано 11.02.2026 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва

Судді Н.С. Богацька

Я.Ф. Савицький