ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

26 січня 2026 року 	Справа № 160/33164/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучугурної Н.В.
секретаря судового засідання Кропової К.В.
за участю:
позивача: не з`явився; 
від позивача: Райзман О.Я., представник;
від відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Райзман Олександр Якович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Райзман Олександр Якович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виплати пенсії позивачу, починаючи з 17.05.2016 по теперішній час, у невстановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV розмірі та бездіяльність у проведенні перерахунку та індексації пенсії, з компенсацією втрати доходу за затримку строків виплати пенсії, згідно із заявою позивача від 12.09.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести позивачу, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, перерахунок, індексацію та виплату пенсії, починаючи з 17.05.2016, з урахуванням раніше виплачених сум, з компенсацією втрати доходу за затримку строків виплати пенсії за період з 17.05.2016 по момент виплати заборгованості по пенсії, на вказаний позивачем банківський рахунок.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, не працює, проживав у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, з 20.02.1995 постійно проживає в Ізраїлі. З 16.05.1989 позивач отримував пенсію за віком, виплата якої була припинена у зв`язку з виїздом 20.02.1995 на постійне місце проживання за кордон. На виконання постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20.06.2017 у справі №211/5254/16-а, позивачу поновлено виплату пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 17.05.2016. Перерахунок пенсії при її поновленні відповідачем проведено не було. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 у справі №804/3546/18 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було зобов`язано повторно розглянути заяви позивача від 09.11.2017 та від 18.12.2017 про перерахунок пенсії та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду. Позивач указує, що нарахування та виплата пенсії позивачу, починаючи з 17.05.2016, проводяться з порушенням норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: встановлено незаконні особливості обчислення пенсії: «не підлягає МП (перерахункам), призначена за рішенням суду у твердому розмірі»; статус позивача у пенсійній справі протиправно зазначений як працююча особа; не проводяться належним порядком поточні перерахунки/індексація пенсії, згідно ч. 2 ст. 42 закон №1058-IV; доплата до пенсії за понаднормовий стаж 22 роки встановлена у твердому розмірі 248,60 грн станом на 01.01.2016 року та не індексується; не виплачуються у встановленому законом розмірі компенсаційні виплати до пенсії, залежно від віку пенсіонера; не виплачена компенсація втрати доходу за затримку строків виплати пенсії, починаючи з 17.05.2016 по момент фактичної виплати заборгованості з пенсії. Позивач вважає дії відповідача щодо виплати пенсії за віком у період з 17.05.2016 по теперішній час у неналежному розмірі та бездіяльність щодо не проведення перерахунку, індексації пенсії - неправомірними та такими, що порушують право позивача на належне пенсійне забезпечення, тому звернувся з цим позовом до суду. 
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/33164/25 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Позовна заява не відповідала вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою суду від 25.11.2025 її залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме для надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
27.11.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 968,96 грн.
Ухвалою суду від 02.12.2025 прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі №160/33164/25 за наведеним позовом, постановлено здійснювати розгляд адміністративної справи одноособово суддею Кучугурною Н.В. в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; установлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
13.01.2026 від відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, у якому він указує, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що Свiтлицький Сьома перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На виконання рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 по справі №211/5254/16-а та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 по справі №804/3546/18 (набрало чинності 27.12.2018), з 16.05.2016 позивачу призначено (поновлено) пенсію за віком. Щодо вимоги здійснити перерахунок пенсії за віком, починаючи з 17.05.2016, відповідач вказує, що відповідно до матеріалів пенсійної справи позивач є працюючим пенсіонером. Даний статус встановлено, оскільки на момент виконання вищевказаного рішення суду була відсутня інформація щодо факту працевлаштування/звільнення. Пунктом 2.21 Порядку у разі звільнення (припинення діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) передбачено, що особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату звільнення (припинення діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) шляхом подання заяви. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону № 1058-ІV особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (копію трудової книжки із записом про звільнення та/або копію цивільно-правового договору). Отже, для проведення перерахунку пенсії (у разі звільнення) відповідно до частини 3 статті 42 Закону № 1058-ІV позивачу необхідно надати заяву та відповідні документи. Позивачем до органу Пенсійного фонду документи про працевлаштування/звільнення не надавалися. Щодо вимоги про проведення індексації пенсії з 17.05.2016 відповідач зазначає, що рішенням суду було зобов`язано відповідача розглянути заяву від 30.09.2016 про призначення пенсії відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду. У випадках, коли інше не зазначено у рішенні суду, пенсія призначається (поновлюється) у розмірі, визначеному на дату припинення її виплати. Здійснення в подальшому перерахунків та призначення надбавок у відповідності до інших законів України рішенням суду передбачено не було. Судовими рішеннями проведення автоматизованих перерахунків, у зв`язку із зміною розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та перерахунків відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, від 01.04.2020 № 251, від 22.02.2021 № 127, від 16.02.2022 № 118, від 24.02.2023 № 168, від 23.02.2024 № 185 та від 25.02.2025 № 209 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014 - 2016 роки, збільшеної на коефіцієнти 1,17 з 01.03.2019, 1,11 з 01.05.2020, 1,11 з 01.03.2021, 1,14 з 01.03.2022, 1,197 з 01.03.2023, 1,0796 з 01.03.2024 та 1,115 з 01.03.2025 не передбачено. Щодо вимоги про виплату пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідач повідомлчє, що виплата пенсії проводиться на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий в банківській установі АТ «Ощадбанк». Щодо вимоги позивача про нарахування компенсації втрати доходів відповідач вважає, що компенсації підлягають доходи, які нараховані, але своєчасно не виплачені. Враховуючи те, що доходів (пенсії), на які посилається позивач нараховано не було, то відсутні підстави для виплати компенсації у зв`язку з затримкою. Також відповідач зазначає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ст. 122 КАС України, тому позовні вимоги з 17.05.2016 по 20.05.2025 розгляду не підлягають. Крім цього, відповідач указує, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання до яких з боку суду є неприпустимим. Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви.
Ухвалами суду витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 ; витребувано у позивача належним чином засвідчені копії рішень у справах №211/5254/16-а і №804/3564/18. 
25.12.2025 від відповідача через систему «Електронний суд» надійшли матеріали з пенсійної справи позивача. 
25.12.2025 від позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії судових рішень у справах №211/5254/16-а, №804/3546/18.
Ухвалою суду призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 22 грудня 2025 року на 11:00 год. У судове засідання, призначене на 22.12.2025, учасники справи не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи 22.12.2025 за відсутності позивача та його представника. Відповідач причин неявки суду не повідомив.
Ухвалою від 22.12.2025 розгляд справи відкладено на 14.01.2026 на 13:00 год.
14.01.2026 розгляд справи не відбувся через оголошений сигнал повітряної тривоги на території Дніпропетровської області і м. Дніпра.
Про розгляд справи 21.01.2026 о 13:00 год. учасники справи повідомлені повістками про виклик.
21.01.2026 у судовому засіданні брав участь представник позивача. Позивач і представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.
При цьому, ухвалою суду від 05.01.2026 заяву представника позивача Райзмана Олександра Яковича про участь у режимі відеоконференції в судових засіданнях у справі №160/33164/25 задоволено. Допущено участь представника позивача Райзмана Олександра Яковича у судових засіданнях у справі №160/33164/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
У судовому засіданні 21.01.2026 суд оголосив перерву до 26.01.2026 до 14:00 год.
У судовому засіданні 26.01.2026, яке відбулось за участю представника позивача, проголошено вступну і резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, не працює, проживав у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, з 20.02.1995 постійно проживає в Ізраїлі. 
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 
Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року у справі №211/5254/16-а, з-поміж іншого, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Криворізького Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії; зобов`язано Криворізьке Південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3 , яка була призначена відповідно до Закону України «про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 07 жовтня 2009 року, в розмірах відповідно до чинного законодавства України.
Постановою Верховного Суду від 26 червня 2018 року по справі №211/5254/16-а постанову Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 20 червня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3 , яка була призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірах відповідно до чинного законодавства України за період з 7 жовтня 2009 року по 16 травня 2016 року включно скасовано. Адміністративний позов щодо позовних вимог про зобов`язання Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області вчинити дії за період з 7 жовтня 2009 року по 16 травня 2016 року залишено без розгляду, в зв`язку з порушенням строків звернення.
21.11.2018 Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі №804/3546/18, яким визнав протиправною та скасував відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_3 з моменту її поновлення з 16.05.2016 року, яка викладена у формі листів від №С-286 від 08.11.2017р., від 20.11.2017р. №С-333, від 20.11.2017р. №С-398, від 05.01.2018р. №С-486, №С435-18 від 26.01.2018р; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.11.2017 року та від 18.12.2017р. та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.
Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що позивачу була призначена (поновлена) пенсія за віком з 16.05.2016.
Листом від 08.05.2019 №3382/С-09 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило, що згідно з пенсійною справою страховий стаж враховано по 18.01.1995 і він становить 38 років 5 місяців 10 днів, в тому числі робота по Списку №1 – 9 років 24 дні, індивідуальний коефіцієнт стажу – 0,47417 ((38+9) х 12 + 5)/1200). 
Заробітна плата для розрахунку пенсії врахована за період з 01.02.1963 по 31.01.1968. Індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,70421.
Розмір пенсії на 01.05.2019 становить 3874,12 грн, де:
- 3550,09 грн – розмір пенсії за віком;
- 248,60 грн – доплата за понаднормовий стаж;
- 66,43 грн – підвищення дітям війни. 
12.09.2025 через особистий кабінет представником позивача було подано заяву з необхідними документами про перерахунок, індексацію та виплату пенсії позивачу, починаючи з 17.05.2016.
Листом від 14.10.2025 №52278-39002/Р-01/8-0400/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило, що пенсію позивачу було призначено на виконання рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017 №211/5254/16-а. виплати за рішенням суду, яким зобов`язано здійснити поновлення пенсії і в якому не вказана кінцева дата періоду, за який слід здійснювати нарахування і виплату пенсії, здійснюються до зміни умов пенсійного забезпечення особи або зміни чи скасування норм законодавства, яким керувався суд, виносячи своє рішення. У випадках, коли інше не зазначено у рішенні суду, пенсія поновлюється у розмірі, визначеному на дату припинення її виплати. Здійснення в подальшому перерахунків та призначення надбавок у відповідності до інших законів України рішенням суду передбачено не було. 
Позивач вважає незаконними дії відповідача щодо виплати пенсії за віком позивачу у неналежному розмірі та не проведення перерахунку, індексації пенсії, тому звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист визначено, зокрема, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Частиною першою статті 6 Закону № 1058-IV визначено, що непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.
Статтею 42 Закону №1058-IV врегульовано порядок і умови проведення індексації та перерахунок пенсій.
Відповідно до положень частини першої та другої статті 42 Закону №1058-IV (в редакції, чинної станом на час поновлення пенсії), пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. 
Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.
Розмір та порядок такого підвищення пенсії визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.
Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» було виключено частину першу статті 42 Закону № 1058-IV та викладено у новій редакції частину другу статті 42 цього Закону.
Так, положеннями абзаців 1 та 2 частини другої статті 42 Закону №1058-IV (в редакції Закону України № 2148-VIII з 11.10.2017) було установлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Вказаним Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII було доповнено статтю 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII частиною 5, якою визначено, що індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Також, розділ XV Закону № 1058-ІV доповнено пунктом 4-3 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017, відповідно до якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 9 Закону №1282-XII).
З метою забезпечення ефективної реалізації права громадян на перерахунок їх пенсії Кабінетом Міністрів України 20.02.2019 видано постанову №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», якою, серед іншого, передбачено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.
Постановою Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20 лютого 2019 року № 124 також затверджено «Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-ІV (далі - Порядок № 124), яким визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-ІV.
Хоча вказаний Порядок і затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проте, враховуючи пункт 1 Порядку №124, його дія поширюється не лише на проведення індексації пенсій у 2019 році, а й на її проведення в наступні роки.
В подальшому, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2020 року №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» (далі – Постанова №251) установлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» (далі - Постанова № 127) було установлено, що у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі - Постанова № 118) з 01 березня 2022 року було установлено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14.
Пунктом 3 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 2023 рік зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». У свою чергу пунктом 8 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що у 2023 році, зокрема, частина друга статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосовуються у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України.
З метою реалізації пункту 8 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» Кабінет Міністрів України 24 лютого 2023 року прийняв постанову № 168, пунктом 1 якої було установлено, що з 01 березня 2023 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі - Постанова № 185) з 01 березня 2024 року було установлено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796 (пункт 1).
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі Постанова №209) установлено, що з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
Таким чином, протягом усього періоду існування спірних правовідносин норми Закону № 1058-IV у тій чи іншій редакції передбачали перерахунок раніше призначених пенсій з метою забезпечення індексації пенсії, який проводиться щороку, тож відповідач на виконання рішення суду повинен був автоматично розрахувати пенсію позивача за матеріалами пенсійної справи з урахуванням підвищень (щорічної індексації).
Так, із протоколів перерахунку пенсій, починаючи із дати поновлення пенсії позивачу, а саме із 16.05.2016 і по 01.03.2019, включаючи підвищення (індексацію) пенсії у 2019 році, позивачу було проведено підвищення (індексацію) його пенсії.
Доказів проведення підвищення (індексації) пенсії позивача після 2019 року відповідачем до матеріалів справи не надано. При цьому, в протоколах перерахунку пенсій вказано, що пенсія позивача не підлягає масовому перерахунку, призначено за рішенням суду в твердому розмірі.
Суд указує, що, застосовуючи до пенсійних виплат позивача позначку «не підлягає масовому перерахунку, призначені за рішенням суду в твердому розмірі», відповідачем на підтвердження своїх дій не надано рішення суду, згідно з яким відповідача зобов`язано призначити пенсію позивачу саме в твердому розмірі.
Суд зазначає, що з дня поновлення виплати пенсії на підставі рішення суду позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно з вимогами Закону України № 1058-IV, будь-яких обмежень його прав, як пенсіонера, якому поновлено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено.
Посилання відповідача на те, що будь-які зобов`язання щодо проведення перерахунків пенсійної виплати на органи Пенсійного фонду судом не покладалося є безпідставними, так як відповідач в силу закону зобов`язаний проводити автоматичні перерахунки пенсії без будь-якого спеціального припису.
Таким чином, перерахунок пенсій повинен здійснюватися автоматизованим способом за матеріалами пенсійної справи, виконання вимог Закону, в тому числі щодо проведення підвищення та перерахунку пенсії, є обов`язком відповідача.
Отже, оскільки позивач отримав право на поновлення пенсії за віком, відповідач зобов`язаний це право реалізовувати шляхом проведення послідуючих перерахунків, незалежно від того, призначена пенсія добровільно чи за рішенням суду.
Як зазначено вище, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2020 року №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» (далі – Постанова №251) установлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.
При цьому, перерахунок пенсій, передбачений цим пунктом (п.2), проводиться з 1 травня 2020 року.
З огляду на викладене, суд робить висновок про те, що, із 01.05.2020 відповідач безпідставно провів обрахунок пенсії позивача у фіксованому розмірі, без наступного підвищення (індексації) пенсії, передбаченого Законом.
Таким чином, відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо нарахування та виплати пенсії позивачу без проведення її індексації, починаючи із 01.05.2020.
Водночас, щодо строків звернення до суду, суд указує, що в ухвалі про відкриття провадження у справі суд зазначив, що з матеріалів позовної заяви порушень строків, передбачених ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, не встановлено.
Поряд із цим, розглянувши справу, суд установив, що в клопотанні про поновлення строку представник позивача вказує, що, з огляду на те, що порушення прав позивача триває відповідачем до теперішнього часу, в будь-якому випадку судовому розгляду підлягають позовні вимоги в межах шестимісячного строку звернення до суду.
Так, відповідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Суд наголошує на тому, що право громадян, на підвищення (індексацію) пенсії не є абсолютним і його захист може бути обмеженим строком звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.
Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, оскільки реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.
Так, відповідно до частин першої, другої та третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Звернувшись до суду з цим позовом 20.11.2025 позивач заявив вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок (індексацію) пенсії позивачу, починаючи з 17.05.2016.
Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:
1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;
2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
У справі, яка розглядається, фактичні обставини свідчать про те, що суми перерахунку (індексації) пенсії позивачу не нараховувалися, тому відсутні підстави для необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії.
Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 січня 2025 року у справі № 160/28752/23.
Звернувшись до суду з цим позовом 20.11.2025, позивач заявив позовні вимоги з 17.05.2016, у зв`язку із чим, з урахуванням визначеного вище висновку, вони можуть бути захищені судом з 20.05.2025 - тобто в межах шестимісячного строку, встановленого положеннями частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи викладене, з метою відновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити, з урахуванням проведених виплат, перерахунок та виплату пенсії позивачу з 20.05.2025, з урахуванням індексації відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003, з урахуванням індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», з урахуванням індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», з урахуванням індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», з урахуванням індексації відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», з урахуванням індексації відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», з урахуванням індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році».
Крім цього, перерахунок пенсії позивача має бути проведений як непрацюючому пенсіонеру.
Водночас, суд дійшов висновку про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 17.05.2016 по 19.05.2025.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що йому не були враховані або не нараховані та не виплачені доплати до пенсії, як особі, яка досягла віку 75 і 80 років, оскільки до матеріалів справи не надано доказів порушення прав позивача у наведеній частині.
У позовній заяві представник позивача також указує, що середньомісячний заробіток 6415,33 грн для розрахунку розміру пенсії обчислено з показника середньої заробітної плати для перерахунку пенсії за 2014-2016роки 3764,40 грн (3764,40 грн х 1.70421), замість застосування показника середньої заробітної плати 5426,60 грн на 01.03.2021, що призвело до заниження розміру пенсії.
Стосовно цих доводів представника позивача, суд указує, що довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Водночас, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість, у позовній заяві не наведено обґрунтувань та пояснень щодо доводів про застосування з 01.03.2021 показника середньої заробітної плати у розмірі 5426,60 грн.
Крім цього, за загальним правилом, установленим ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для визначення розміру пенсії за віком застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Відповідно до п.4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Отже, оскільки, пенсія позивачу була призначена у 1989 році, поновлення пенсії позивачу відбулось з 16.05.2016, для визначення розміру пенсії позивача має застосуватись показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Таким чином, при перерахунку пенсії позивача відсутні підстави для застосування показника середньої заробітної плати станом на 01.03.2021, тому суд відхиляє відповідні доводи позивача та його представника.
Також суд відмовляє у задоволенні позовної заяви в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії на вказаний позивачем банківський рахунок, оскільки у процесі виконання рішення суду банківський рахунок може бути змінений позивачем, що, у свою чергу, може утруднити виконання рішення суду.
Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III (далі - Закон №2050-III) установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до ст. 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно зі ст. 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Наведені норми дають підстави для висновку, що дія зазначеного Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності й господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), і стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України та які (відповідні доходи) не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема пенсії). Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159) відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Згідно з пунктом 2 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.
Положенням пункту 3 Порядку №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно з пунктом 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції-) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період виплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються законодавством.
Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20, умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів у тому числі за рішенням суду. А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості. 
Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.
Крім того, Судова палата вважає, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.
Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону №2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. 
Враховуючи те, що виплата перерахованої пенсії позивачу не здійснена, відсутня виплата основної суми доходу в розумінні Закону №2050-ІІІ, за наявності якої можлива виплата суми компенсації, відповідно, вимоги щодо нарахування перерахованої пенсії з компенсацією втрати часини доходу є передчасними та задоволенню не підлягають.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).
Враховуючи наведені норми процесуального закону, а також часткове задоволення позовної заяви, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі 484,48 грн. 
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_3 без проведення її підвищення (індексації), починаючи з 20.05.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити, з урахування проведених виплат, перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 20.05.2025, як непрацюючому пенсіонеру, з урахуванням індексації відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003, з урахуванням індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», з урахуванням індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», з урахуванням індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», з урахуванням індексації відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», з урахуванням індексації відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», з урахуванням індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році».
В іншій частині позовних вимог, у їх задоволенні відмовити.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 17.05.2016 по 19.05.2025 залишити без розгляду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Позивач: Світлицький Сьома.
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішення складено 26.01.2026. 
Суддя Н.В. Кучугурна