Справа № 723/4742/25
Провадження № 2-а/723/917/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року       м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області у складі: 
головуючого судді     - Посохова І.С.,
за участі секретаря судового засідання  - Полішенко С.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сторожинець в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернувся до Сторожинецького районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1  про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.10.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення № 1393. Зі змісту постанови вбачається, що 09.10.2025 в приміщенні Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації посадовою особою 2 відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відносно позивача було складено протокол ЧМТЦК (ООЦМ) про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП. 
Відповідно до протоколу ОСОБА_1 , який є військовозобов`язаним і перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримавши повістку № 4931015 від 18.09.2025 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 год. 26.09.2025, у вказаний час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився та своїми протиправними діями (бездіяльністю) порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період. 
Відповідно до постанови № 1393 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 гривень. 
Позивач вважає винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 постанову № 1393 протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема, відповідачем в оскаржуваній постанові вказано, що ним було отримано повістку за № 4931015 від 18.09.2025, хоча яким чином ним вказана повістка була отримана, відповідачем не зазначається. 
Позивач стверджує, що ним не було отримано жодних повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та про наявність будь-яких повісток про виклик до ТЦК та СП йому не було відомо. Також йому не повідомлялося про наявність повістки в порядку, визначеному Правилами надання послуг поштового зв`язку. 
У зв`язку з цим позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.10.2025 № 1393 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження в адміністративній справі. 

Представником відповідача  ІНФОРМАЦІЯ_4  було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач заперечує щодо задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення № 1393 було встановлено, що 09.10.2025 о 16:45 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що позивач, будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримавши повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на вказаний час і дату до вказаного відділу не з`явився, про поважність причин неявки не повідомив та в подальшому до вказаного відділу не з`являвся. Своїми протиправними діями (бездіяльністю) позивач порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
При прийнятті вказаної постанови в якості доказів вини скоєння правопорушення було взято до уваги: протокол від 09.10.2025 № 1393 про адміністративне правопорушення; повістка № 4931015; інформація з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Позивачу засобами поштового зв`язку з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу його місця проживання уточнену протягом 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, була направлена повістка № 4931015. Позивач вимогу направленої йому повістки не виконав своєчасно до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не прибув про поважність причин неявки не повідомив. 
Постанова про адміністративне правопорушення від 14.10.2025 № 1393 була винесена з дотриманням усіх необхідних норм, процедур та у встановленому законодавством порядку, а тому вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2025 року було відкрито провадження у справі та вирішено розгляд зазначеної адміністративної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1393 від 14.10.2025 такою, що не відповідає вимогам закону та не підтверджує наявність адміністративного правопорушення в його діях. 
Відповідачем суду надано відзив на позовну заяву на підтвердження правомірності своїх дій.
Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою № 1393 від 14.10.2025 позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. 
Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що позивач, який є військовозобов`язаним і перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримавши повістку № 4931015 від 18.09.2025 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 26.09.2025 о 09:00, у вказаний час і дату до вказаного відділу не з`явився. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період. З 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діє станом на момент складання протоколу. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000, 00 грн. 

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
На виконання ст. 254 КУпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Диспозиція ч. 1 ст. 210-1 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом оскаржуваної постанови позивач порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який був неодноразово продовжений та триває і по теперішній час.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII) громадяни зобов`язані, зокрема: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. 
З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стало те, що позивач, отримавши повістку № 4931015 від 18.09.2025 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 26.09.2025 о 09:00 год., у вказаний час і дату не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначає, що не отримував жодних повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про наявність будь-яких повісток про виклик до ТЦК та СП йому не було відомо, а також не був повідомлений про наявність повістки в порядку, визначеному Правилами надання послуг поштового зв`язку. 
Порядок оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначений Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядок).
Відповідно до п. 28 Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.
Відповідно до п. 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Відповідно до п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 15.03.2009 рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». 
Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
На обґрунтування правомірності своїх дій відповідач зазначає, що позивачу засобами поштового зв`язку з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу його місця проживання, уточнену протягом 60 днів відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, була направлена повістка № 4931015. Підтвердженням належного оповіщення позивача є копія конверту рекомендованого відправлення, довідки АТ «Укрпошта» з печаткою, датою проставлення відмітки. 
Проте, відповідачем не надано суду доказів того, що позивач був належним чином оповіщений про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема, до відзиву на позовну заяву не додано докази надсилання рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення повістки про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 із зазначенням дати її відправлення засобами поштового зв`язку, а також відсутні докази отримання такого поштового відправлення позивачем або його невручення у зв`язку з відмовою отримувача чи у зв`язку із його відсутністю за адресою місця проживання, адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання.
З огляду на викладене суд вважає, що відповідачем у спосіб, встановлений п. 46 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», не доведено належним підтвердженням оповіщення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відповідно у ОСОБА_1 не виник обов`язок прибути за таким викликом до ТЦК та СП, за що останній не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.
З урахуванням викладеного вище, ретельно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дані про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі викладеного вище суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки, на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1393 від 14.10.2025 про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17 000, 00 грн. такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1393 від 14.10.2025 про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17000 гривень 00 копійок скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:
- позивач:  ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;
- відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя         Іван ПОСОХОВ