Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року Справа№200/5940/23 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - 
В С Т А Н О В И В:
До Донецького окружного адміністративного суду, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про:
- визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.07.2021 включно;
- зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць у загальній сумі 180 973,53 грн. за період з 01.03.2018 по 17.07.2021 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач неправомірно за період з 01.03.2018 по 17.07.2021 не сплатив індексацію-різницю відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2024 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячної індексації грошового забезпечення з 01 березня 2018 року по 17 липня 2021 року відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь позивача ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення в розмірі 1747,25 грн в місяць у загальній сумі 70880,11 грн за період з 01 березня 2018 року по 17 липня 2021 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.
Постановою від 08 листопада 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_2 про закриття касаційного провадження відмовлено. 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дяченка Олексія Володимировича задоволено.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2024 року скасовано.
Справу №200/5940/23 направлено на новий розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.
Ухвалою від 16.01.2025 року закрито провадження по адміністративній справі № 200/5940/23.
Постановою ПААС від 30.10.2025 року по справі №200/5940/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 р. у справі № 200/5940/23 - задоволено. Скасовано ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 р. у справі № 200/5940/23 та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою від 20.11.2025 року прийнято до провадження адміністративну справу. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
02.12.2025 року відповідачем надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що військова частина НОМЕР_2 НГУ діє виключно відповідно до статті 19 Конституції України, а саме лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У той же час Позивач, своїми необґрунтованими вимогами, може завдати невиправдану шкоду бюджету держави в такі складні для неї часи, оскільки є намаганням Позивача задовольнити власні фінансові інтереси шляхом невірного інтерпретування чинного законодавства.
Відповідач наголошує, що на даний час країна фактично перебуває у стані війни, а тому видатки Міністерства внутрішніх справ України насамперед спрямовані на виплату грошового забезпечення та задоволення першочергових витрат на посилення обороноздатності держави. У той же час витрати на сплату судового збору фінансуються у явно занижених розмірах і вкрай неритмічно, а оскарження судових рішень, винесених не на користь військової частини призводить до додаткових витрат коштів державного бюджету призначених на оборону.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 09 жовтня 2017 року №213 старшого солдата запасу ОСОБА_1 , який відповідно Наказу від 09.10.2017 № 100 призначений на посаду помічника гранатометника, зараховано в списки особового складу частини та всі види забезпечення.
Згідно особистої картки на грошове забезпечення № 2021, ОСОБА_1 на підставі Наказу № 39 від 27.12.2019 року з 01.01.2020 призначено на посаду помічника оперативного чергового чергової служби.
Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 16 липня 2021 року №141 ОСОБА_1 , який перебував на посаді помічника оперативного чергового чергової служби виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Як вбачається з довідки про розмір грошового забезпечення №0360 від 20.03.2023 за період з 09.10.2017 по 17.07.2021 грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року, до підвищення становило: 8815,70 грн., в тому числі посадовий оклад – 530 грн., оклад за військове звання – 35 грн., надбавка за вислугу років – 197,75 грн., надбавка за особливості проходження служби – 381,38 грн., премія – 6800,60 грн. (за лютий 2018 виплачена в березні 2018), винагорода АТО/ОСС - 870,97 грн.
Грошове забезпечення позивача за березень 2018 року становило: 11531,60 грн., в тому числі посадовий оклад – 2555 грн., оклад за військове звання – 599 грн., надбавка за вислугу років – 788,50 грн., надбавка за особливості проходження служби - 788,50 грн., премія - 3092,60 грн. (виплачена за березень 2018 року у квітні 2018 року).
У вересні 2018 року посадовий оклад позивача збільшено до 3080, 00грн. 
Несплата індексації-різниці за спірний період не є спірним моментом даної справи.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.
Статтею 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Частинами 1 і 6 ст. 5 указаного Закону встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Також ч. 1 ст. 9 Закону № 1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
При цьому, п.п. 4, 5 і 6 Порядку № 1078 установлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Спірним між сторонами у цій частині є виплата суми фіксованої індексації в разі настання обставин, передбачених абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Закон № 1282-XII і Порядок № 1078 не містять такого поняття як «фіксована» сума індексації.
Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
Проте постановою Уряду від 09.12.2015 № 1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 у цьому Додатку, як і в цілому Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувались з 01.12.2015 передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувались з 15.03.2018 передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення грошових доходів нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів, грошового доходу) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Отже, нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Ураховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, суд дійшов висновку, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми індексації не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.
Проте суд звертає увагу, що за Порядком № 1078 індексація-різниця обчислюється за однією і тією самою посадою у зв`язку із зміною посадового окладу саме за такою посадою. У випадку увільнення з цієї посади обрахувати індексацію-різницю за новою посадою за формулою (алгоритмом), визначеним Порядком № 1078 не можливо.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що застосування положень абз. 4-6 п. 5 Порядку № 1078 можливе тільки у разі якщо підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відбулось під час проходження служби військовослужбовцем за тією самою посадою, якщо розмір підвищення його доходу дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Верховний Суд у постановах від 10.04.2024 року по справі № 200/564/23, від 19.02.2025 року по справі № 420/2653/24 виснував, що за змістом абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078 індексація-різниця виплачується до наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини.
Аналогічна правова позиція неодноразово була наведена в постановах Верховного Суду, зокрема, у справах №№ 160/15411/23, 420/616/23, 520/6243/22, 200/564/23.
Враховуючи вищевикладене та той факт, що з вересня 2018 року посадовий оклад позивача збільшився параллельно з тим, що в законодавчому порядку збільшення посадового окладу не відбувалось, позовні вимоги можуть бути задоволені лише по 31.08.2018.
Тому позовні вимоги до військової частини НОМЕР_2 у період з 01.09.2018 року задоволенню не підлягають.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
У зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача відповідачу належало вирішити питання, чи має остання право на отримання суми «індексації-різниці», а якщо так, то в якому розмірі.
Указані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 11.05.2023 у справі № 260/6386/21.
Позивач наполягає на тому, що має право на отримання індексації-різниці і що це право відповідачем проігноровано.
Отже, указані обставини є спірними в цій справі та суд зобов`язаний їх дослідити.
У цьому контексті Суд зауважує, що з огляду на абз.4 п.5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Суму можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року суд визначає як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100%.
В березні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762,00 грн., а величина приросту індексу споживчих цін - 253,30%.
Відповідно до абз. 5 п. 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділений на 100:
1 762,00 грн х 253,30% / 100 = 4 463,15 грн.
Таким чином, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року становила 4463, 15 грн.
Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абз.4, 6 п. 5 Порядку № 1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абз.5 п.5 Порядку № 1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абз.5 п.4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абз.4 п.5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Указані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 11.05.2023 у справі № 260/6386/21, від 06.07.2023 у справі №240/23550/21 із подібними правовідносинами.
При цьому, в постанові Верховного Суду від 08 листопада 2024 року з посиланням на позицію скаржника, зазначено, що судом першої та апеляційної інстанцій порівняно грошові забезпечення, до складу яких входить;
- у лютому 2018 року: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавка за виконання особливо важливих завдань, щомісячна премія - у розмірах, які встановлені Постановою №1294. 
- у березні 2018 року: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби - у розмірах, які встановлені Постановою №704, проте щомісячна премія, у розмірі, яка встановлена Постановою №1294.
Тобто судами попередніх інстанцій не взято до уваги щомісячну премію за березень 2018 року, яку встановлену з урахуванням підвищеного посадового окладу відповідно до Постанови №704.
Враховуючи позицію суду касаційної інстанції, яка відображена вище, суд зазначає, що 
- грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року становило 8815,70 грн, в тому числі: посадовий оклад 530 грн, оклад за військове звання 35 грн., надбавка за вислугу років 197,75 грн, надбавка за особливості проходження служби 381,38 грн, премія 6800,60 грн, винагорода АТО/ОСС - 870,97 грн;
- грошове забезпечення позивача за березень 2018 року становило 7823,60 грн, в тому числі: посадовий оклад 2555 грн, оклад за військове звання 599 грн, надбавка за вислугу років 788,50 грн, надбавка за особливості проходження служби - 788,50 грн, премія 3092,60 грн. (виплачена за березень 2018 року у квітні 2018 року).
Отже, суд дійшов висновку, що грошове забезпечення (дохід) позивача з 01.03.2018 року зменшилось, а відтак розмір індексації-різниці, який підлягає нарахуванню та виплаті за період з 01.03.2018 по 31.08.2018 становить 4 463,15 грн. щомісячно.
Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково.
Позивач звільнений від сплати судового збору, доказів на підтвердження інших судових витрат суду не надано.
Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.08.2028 включно.
Зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн. в місяць у загальній сумі 26778,90 грн. за період з 01.03.2018 по 31.08.2018 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
В іншій частині позову, - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду. 
У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя В.В. Стойка