УХВАЛА
 
17 листопада 2025 року
 
м. Київ
 
справа № 361/1185/24
 
провадження № 61-13459ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю
«КПП ЦЕНТР» на постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП ЦЕНТР», третя особа, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору, - Регіональне відділення Фонду державного майна України
по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, про витребування майна із чужого незаконного володіння, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.                 У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «КПП Центр» про витребування майна із чужого незаконного володіння.
 
2.                 Броварський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 27 травня 2025 року закрив провадження у справі.
 
3.                 Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2024 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КПП Центр» про витребування майна відмовлено у задоволенні позову, а тому провадження у цій справі підлягає закриттю
на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.
 
4.                 Київський апеляційний суд постановою від 01 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив, ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2025 року скасував, а справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
5.                 Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність підстав для закриття провадження у цій справі, оскільки підстави та предмет спору у справах
№ 361/7341/21 та № 361/1185/24 не є тотожними.
 
6.                 28 жовтня 2025 року ТОВ «КПП ЦЕНТР», в інтересах якого діє Колісник А. О., подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року.
 
7.                 Касаційна скарга мотивована тим, що скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відсутність визначених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підстав                           для закриття провадження у ційі справі. Судом апеляційної інстанції не враховано, що предмет, підстави позову та сторони у справі № 361/7341/21 та у цій справі є тотожними.
 
8.                 Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов наступних висновків.
 
9.                 Відповідно до абзацу другого частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
10.            Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
11.            Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
12.            Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
 
13.            Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
 
14.            Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Підстави позову - це  обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
 
15.            При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).
 
16.            У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року
у справі № 320/9224/17 зазначено, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».
 
17.            У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року
у справі№ 761/7978/15-ц зазначено, що «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».
 
18.            У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року
у справі № 917/1739/17 вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».
 
19.            У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 146/318/20 зроблено висновок, що «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права».
 
20.            Судом апеляційної інстанції установлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який у процесі розгляду справи уточнив, до ТОВ «КПП Центр»
про витребування майна, в якому посилався на те, що відповідач не є добросовісним набувачем спірного майна, а тому позивач має право на витребування такого майна від відповідача на підставі статті 388 ЦК України. Враховуючи наведене позивач просив суд: витребувати від ТОВ «КПП Центр» на його користь ОСОБА_1   нерухоме майно - Дослідний завод Інституту проблем матеріалознавства ім. І.М. Францевича Національної академії наук України, загальною площею 32 131,1 м кв., що знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 1767716432106.
 
21.            Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області
від 20 червня 2024 року справа № 361/7341/21, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 травня 2025 року, у задоволенні вищенаведеного позову відмовлено.
 
22.            У цій справі позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ТОВ «КПП Центр», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, про витребування майна із чужого незаконного володіння, який у процесі розгляду справи уточнив, та в якому просив суд визнати ТОВ «КПП Центр» недобросовісним набувачем майна - Дослідного заводу Інституту проблем матеріалознавства
ім. І. М. Францевича Національної академії наук України, загальною площею
32 131,1 м кв., що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Бровари,
бул. Незалежності, 34-а, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 1767716432106; витребувати від ТОВ «КПП Центр» на користь ОСОБА_1 зазначене майно.
 
23.            Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач не є добросовісним набувачем, а відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
 
24.            Згідно пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
 
25.            Суд апеляційної інстанції, установивши, що у цій справі підстави позову та предмет позову є іншими, ніж підстави та предмет позову у справі № 361/7341/21, дійшов обґрунтованого висновку про те, що суд першої інстанції помилково виснував про наявність визначених пунктом пункту 3 частини першої
статті 255 ЦПК України підстав для закриття провадження у цій справі. 
 
26.            Доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судом попередньої інстанції фактами і обставинами, а також змістом правильно застосованих до спірних правовідносин норм процесуального права.
 
27.            Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
28.            У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
 
29.            З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, касаційна скарга є необґрунтованою, тому у відкритті касаційного провадження суд відмовляє.
 
30.            Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП ЦЕНТР» на постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2025.
 
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                     А. А. Калараш
 
Є. В. Петров
 
В. В. Пророк