Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 січня 2026 року 	справа № 580/11915/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,
встановив:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Військової частини НОМЕР_1 (далі – В/Ч НОМЕР_1 , відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2025 № 3297 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лейтенанта ОСОБА_1 ”.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що з аналізу наявного наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2025 № 3297 (з адміністративно-господарської діяльності) вбачається, що відповідачем при його складенні в констатуючій частині не зазначено у чому саме полягало порушення позивачем порядку звернення до командирів та старших в Збройних Силах України; не вказано про зв`язок правопорушення з виконанням позивачем обов`язків військової служби (якщо такий є); не конкретизовано вину позивача, причинний зв`язок між неправомірними діями позивача та подією, яка стала наслідком притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
При цьому розпорядча частина наказу зводиться виключно до цитування окремих положень Статуту внутрішньої служби, без наведення обставин, на яких ґрунтуються такі висновки та без конкретизації вчинених позивачем порушень, а отже спірний наказ не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою від 29 жовтня 2025 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
03.11.2025 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що 13.10.2025 позивач проявив низьку виконавчу дисципліну порушивши порядок звернення до командирів та старших в Збройних Силах України, а саме: звернувся до адміністратора Q - курсу Сил Спеціальних операцій із заявою про участь в програмі, без доповіді безпосереднім або прямим начальникам (командирам), тим самим порушив вимоги Статутів Збройних Сил України. Крім того, зазначені дії негативно вплинули на стан управління взводом та могли призвести до зниження рівня бойової готовності підрозділу, оскільки військовослужбовець відповідає за організацію, керівництво та бойову підготовку підлеглих. Самовільне вирішення питань проходження служби без відома командира фактично порушує систему єдиноначальності та підриває обороноздатність підрозділу. Також зазначив, що рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани прийнято без проведення службового розслідування.
03.11.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вказав на його необґрунтованість та зазначив, зокрема, що у спірному наказі відповідач не зазначав про факт звернення позивача до адміністратора Q-курсу, отже зазначена обставина не може бути прийнята до уваги, оскільки не була покладена в основу оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень.
Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.
Суд встановив, що 14.06.2025 між позивачем та Міністерством оборони України строком на 5 років укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу. 
Наказом Міністра оборони України від 14.06.2025 № 774 (по особовому складу) ОСОБА_1 присвоєно військове звання “лейтенант”, прийнято на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу і призначено командиром взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) 30 Корпусу морської піхоти Військово-морських сил Збройних сил України, військо-облікова спеціальність - НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2025 № 3297 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лейтенанта ОСОБА_1 ”, за порушення вимог статей 11, 16, 111, 112, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та неналежне виконання посадових обов`язків на командира 1 взводу морської піхоти роти морської піхоти НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом “в” статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України – “сувора догана”.
Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач вважає протиправним, а тому звернувся в суд з цим позовом.
Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з частинами першою, другою стаття 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Спірні правовідносини врегульовано Конституцією України, Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі – Закон № 2232-XII), Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі – Статут внутрішньої служби), Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі – Дисциплінарний статут), Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі – Порядок № 608), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371.
Частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України “Про оборону України”, дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. 
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом. 
Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
За правилами, визначеними частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. 
Види дисциплінарних стягнень встановлено положеннями статті 48 Дисциплінарного статуту, зокрема передбачено і таке дисциплінарне стягнення як “сувора догана”.
Згідно зі статтею 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. 
Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. 
Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк (стаття 88 Дисциплінарного статуту).
Суд встановив, що оскаржуваним наказом командира військової частини НОМЕР_1 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності “за порушення вимог статей 11, 16, 111, 112, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та неналежне виконання посадових обов`язків”. При цьому, в констатуючій частині оскаржуваного наказу відповідач зазначив, що “командир 1 взводу морської пixoти 2 poти морської піхоти НОМЕР_3 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_1 13.10.2025 проявив низьку виконавчу дисципліну, порушивши порядок звернення до командирів та старших в Збройних Силах України, тим самим порушив вимоги Статутів Збройних Сил України”.
Під час надання оцінки правомірності спірного наказу, суд зазначає, що наказ не містить жодного обґрунтування щодо обставин порушення позивачем порядку звернення до командирів та старших в Збройних Силах України, що підтверджував би причинно-наслідковий зв`язок між діями позивача та подією, яка стала підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. 
Суд врахував, що відповідно до правових висновків Верховного Суду, які висловлені у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 280/4057/19, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених відповідачем в основу спірного наказу на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України суд встановив, що оскаржуваний наказ є необґрунтованим, оскільки у ньому не визначено жодного обґрунтування обставин порушення позивачем порядку звернення до командирів та старших в Збройних Силах України, що підтверджував би причинно-наслідковий зв`язок між діями позивача та подією, яка стала підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Невмотивованість рішення суб`єкта владних повноважень є підставою для його скасування, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2025 № 3297 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лейтенанта ОСОБА_1 ”.
Покликання представника відповідача у відзиві на позов про те, що позивач звернувся до адміністратора Q - курсу Сил Спеціальних операцій із заявою про участь в програмі, без доповіді безпосереднім або прямим начальникам (командирам) суд вважає необґрунтованими, оскільки спірний наказ не містить жодних покликань у цій частині. При цьому варто зазначити, що представник відповідача не вказав, яким саме чином дії позивача негативно вплинули на стан управління взводом та могли призвести до зниження рівня бойової готовності підрозділу. 
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України “Про судовий збір” та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 – 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2025 № 3297 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лейтенанта ОСОБА_1 ”
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасники справи:
1) позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 );
2) відповідач – Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).
Рішення складене у повному обсязі та підписане 01.01.2026.

Суддя 	Василь ГАВРИЛЮК