МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2026 р.  	№ 400/6425/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Міністерства освіти і науки України, просп. Берестейський, 10,м. Київ,01135, просп. Берестейський, 10,м. Київ,01135 Державного підприємства "ІНФОРЕСУРС", вул. Довженка Олександра, 3,м. Київ,03057, 	

про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:
Позивач- ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства «ІНФОРЕСУРС» про визнання протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України (ЄДРПОУ 38621185), що полягає у не внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), зобов`язання Міністерство освіти і науки України (ЄДРПОУ 38621185) та технічного адміністратора Єдиної державної електронної бази з питань освіти - Державне підприємство "ІНФОРЕСУРС" (ЄДРПОУ 37533381) внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України "Про освіту", а саме: в розділі "На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 ЗУ "Про освіту" - вказати "Так, не порушує".
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що зазначення у довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо позивача, що поточне здобуття ним освіти порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту" є протиправним. На звернення представника позивача № 94 від 20.05.2025 року директоратом вищої освіти та освіти дорослих Міністерства освіти і науки України у внесенні змін до даних ЄДЕБО щодо позивача було відмовлено. Позивач вважає зазначену відмову протиправною, оскільки він здобуває освіту в порядку, визначеному, зокрема, частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту".
Відповідач 1- Міністерство освіти і науки України позов не визнав, надав відзив, в якому зазначив, що ними було розглянуто звернення адвоката позивача, за результатами розгляду якого листом від 21.05.2025 за № 3/4332-25 заявника проінформовано, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, здобувач освіти ОСОБА_1 , у 2013 році отримав академічну довідку від 01.02.2013 № 09/13-02, видану Дніпровським національним університетом залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна; 18.06.2012 був переведений на курс (дата початку навчання - 01.09.2011) для продовження здобуття освітнього ступеня бакалавра (НРК 6) у Національному університеті кораблебудування імені адмірала Макарова та був відрахований з цього закладу освіти 30.01.2015; 01.09.2023 був поновлений для продовження здобуття освітнього ступеня бакалавра (НРК 6) до Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка». Таким чином, ОСОБА_1 здобуває освіту в непослідовному порядку. Саме тому у довідці, сформованій відповідно до вимог законодавства на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі зазначено «Ні, порушує». Питання внесення інформації про здобувача освіти до ЄДЕБО належить до компетенції суб`єктів освітньої діяльності. Для здобуття освіти, на рівні вищому ніж раніше здобутий та збереження послідовності здобуття освіти визначеною частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», відрахована із закладу вищої особи особа має саме продовжити навчання на основі раніше здобутої сукупності знань, умінь, навичок, інших компетентностей на відповідному рівні вищої освіти (поновитися на навчання у визначений законодавством спосіб), а не повторно вступити для здобуття того самого ступеня вищої освіти.
Відповідач 2 не є суб`єктом владних повноважень, тобто не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування, не здійснює публічно-владні управлінські функції, не надає адміністративні послуги, законами України не передбачено випадків здійснення Відповідачем-2 владних повноважень. Відповідач-2 законодавчо не вповноважений владно керувати поведінкою Позивача, а останній відповідно не зобов`язаний виконувати вимоги Відповідача-2. Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Відповідно до ст.262 КАС України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України). 
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
Позивач отримав довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 644725 від 13.05.2025 р., яку було видано Вищим навчальним закладом “Міжнародний технологічний університет “Миколаївська політехніка».
У довідці про здобувача освіти за даними ЄДЕБО зазначено, що позивач порушує послідовність здобуття освіти, визначену статтею 10 Закону України "Про освіту". 
На звернення представника позивача № 94 від 20.05.2025 року директоратом вищої освіти та освіти дорослих Міністерства освіти і науки України у внесенні змін до даних ЄДЕБО щодо позивача було відмовлено. 
Згідно довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 644725 від 13.05.2025 р., позивач 20.06.2009 року закінчив Баштанську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №1 Баштанської районної ради Миколаївської області та отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту.
В 2011 році позивач був зарахований до Навчально-наукового інституту автоматики та електротехніки Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова за напрямом «Приладобудування», спеціальність «Прилади і системи точної механіки» на денну форму навчання, для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр».
Наказом від 30.06.2015 року позивач був відрахований з навчального закладу за невиконання навчального плану.
12.06.2024 року позивач уклав договір про надання освітніх послуг №807 з вищим навчальним закладом «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка», за умовами якого він був зарахований на 1 курс денної форми навчання університету за спеціальністю «Фізична реабілітація», ступінь вищої освіти «Бакалавр».
Відповідно до ч.2ст.10 Закону України “Про освіту” рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також:
1) здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України “Про освіту”, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України “Про освіту” рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти;
перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Згідно з ч.4 ст.5 Закону України “Про вищу освіту” особа має право здобувати ступінь бакалавра за умови наявності в неї повної загальної середньої освіти.
Відповідно до ст.7 Закону, інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до Єдиної державної електронної бази з питань освіти.
Відповідно до ст.40 Закону України “Про освіту” після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти отримують відповідний документ про освіту.
Відповідно до ст.7 Закону України “Про вищу освіту” єдиним документом, що підтверджує той факт, що особа успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію є диплом про вищу освіту.
Відповідно до п.62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою №560 від 16.05.2024, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України “Про освіту”, а також докторанти для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період подають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, за формою згідно з додатком 9.
Довідка про здобувача освіти за даними єдиної державної електронної бази з питань освіти передбачена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 та впливає на надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Позивач в 2011-2015 роках проходив навчання для здобуття освіти за рівнем “бакалавр”, але навчання не завершив, та відповідний диплом не отримав. 
Відповідно до п.23 ч.1 ст.1 Закону рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій. 
При цьому, позивач не проходив атестацію на здобуття бакалавра екзаменаційною комісією навчального закладу, а також не отримував диплома бакалавра у Національного університету кораблебудування Імені адмірала Макарова, як особа, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію та додатку до диплома, у якому наводиться інформація про результати навчання особи, освітні компоненти, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС, а також відомості про національну систему вищої освіти України, що означає що позивачем не було завершено перший (бакалаврський) рівень вищої освіти як наступний етап (рівень) освіти.
За таких обставин, в нього залишився попередній рівень вищої освіти “базова середня освіта”, що дає йому можливість повторно поступати на навчання для отримання кваліфікаційного рівня “бакалавр”.
Оскільки, позивач не отримав диплом “бакалавра” вважається, що він не пройшов та не виконав відповідну освітню програму за цим рівнем освіти. 
Верховний Суд у своїх постановах зазначив, що продовження навчання за певним рівнем вищої освіти особою, яка має лише повну загальну середню освіту і жоден документ про вищу освіту раніше не отримувала, в іншому вищому навчальному закладі або закладі фахової передвищої освіти з того ж самого курсу, з якого вона була відрахована з попереднього навчального закладу, за тією ж або іншою спеціальністю і освітньою програмою того ж рівня освіти - не може вважатись повторним здобуттям вищої освіти й, незалежно від тривалості та перерв у навчанні, і, відповідно, не порушує послідовність здобуття освіти у розумінні частини другої статті 10 Закону № 2145-VIII.
Аналогічний висновок у схожих правовідносинах Верховний Суд виклав у постанові від 29 жовтня 2025 року у справі № 200/5372/24, де здобувач першого (бакалаврського) рівня вищої освіти після відрахування продовжив навчання в іншому вищому навчальному закладі.
ДП «Інфоресурс» не є суб`єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України та не приймає рішень щодо внесення або зміни інформації в ЄДЕБО про здобувачів освіти.
Формування довідки про здобувача освіти (додаток 9 до Постанови КМУ № 560) відбувається автоматизовано згідно із закладеними у ЄДЕБО алгоритмами та є результатом виконання Міносвіти закріплених за ним у законі повноважень як розпорядника ЄДЕБО та володільця наявної у ній інформації.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 29 жовтня 2025 року у справі № 200/5372/24.
Технічний адміністратор ЄДЕБО здійснює лише технічне і технологічне забезпечення функціонування системи (пункт 2 розділу IV Положення про ЄДЕБО) відповідно до вимог, встановлених розпорядником ЄДЕБО - Міносвіти, яке визначає вимоги до програмного забезпечення ЄДЕБО, визначає алгоритми формування інформації (пункт 1 розділу IV Положення про ЄДЕБО) та є володільцем усієї інформації, яка міститься в системі.
Суб`єкти освітньої діяльності та їх територіально відокремлені структурні підрозділи (відокремлені підрозділи), що надають освітні послуги у сфері, зокрема, вищої освіти, не мають повноважень на встановлення вимог до програмного забезпечення ЄДЕБО та зміни технічних параметрів й алгоритмів його функціонування.
Міносвіти, відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 13 липня 2011 року № 752 «Про створення Єдиної державної електронної бази з питань освіти», забезпечує функціонування ЄДЕБО, розробку та затвердження порядку формування та функціонування зазначеної Єдиної бази.
За таких обставин належним відповідачем у справі є Міносвіти, а позовні вимоги до ДП «Інфоресурс» не підлягають задоволенню.
Формування та видача за даними ЄДЕБО позивачу довідки порушило його право як учасника освітнього процесу на отримання щодо себе повної і достовірної інформації в галузі освіти, а також право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбачене пунктом 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII.
Підсумовуючи викладене, Верховний Суд дійшов таких висновків:
1) здобуття освітнього рівня фахового молодшого бакалавра (фахова передвища освіта) або першого (бакалаврського) рівня вищої освіти розпочинається з моменту зарахування особи до відповідного навчального закладу та закінчується у момент її відрахування з нього у зв`язку з успішним виконанням освітньої програми та врученням передбаченого законом документа про освіту встановленого зразка;
2) особа, яка була зарахована на навчання за певним освітнім рівнем, але була відрахована до завершення навчання і не отримала документа про освіту встановленого зразка, не може вважатися такою, що здобула відповідний рівень освіти;
3) продовження навчання за певним рівнем освіти особою, яка має лише повну загальну середню освіту і жоден документ про вищу або фахову передвищу освіту раніше не отримувала, в іншому навчальному закладі за тим же або іншим рівнем освіти (за умови, що цей рівень є вищим за повну загальну середню освіту) - не може вважатись повторним здобуттям освіти й, незалежно від тривалості та перерв у навчанні, не порушує послідовність здобуття освіти у розумінні частини другої статті 10 Закону № 2145-VIII;
4) Міносвіти має забезпечувати формування нових довідок про здобувача освіти за даними ЄДЕБО із зазначенням «Так, не порушує» у полі про дотримання послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» у разі неправильного формування довідок про здобувачів освіти, зокрема у випадках, якщо особа здобула лише повну загальну середню освіту і розпочала навчання у вищому навчальному закладі, але не завершила його (не отримала диплом), та потім вступила до цього ж або іншого навчального закладу, на той самий або інший рівень освіти.( висновок ВС у постанові по справі № 160/29658/24 від 26.11.2025).
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин, Міністерство освіти і науки України через підпорядкованого технічного адміністратора має повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України “Про освіту” щодо позивача, тому позовні вимоги до відповідача 1 належить задовольнити.
Щодо вимог до відповідача-2, то суд погоджується з його аргументами , що він у цих правовідносинах є технічним виконавцем, та ненаділений повноваженням з прийняття рішень, які мають правові наслідки, а тому у задоволенні позовних вимог стосовно ДП “ІНФОРЕСУРС” необхідно відмовити.
Таким чином, позов належить задовольнити частково.
Сума сплаченого позивачем судового бору в сумі 484 гривень підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Міністерства освіти і науки України пропорційно частині задоволених вимог. 
Позивач також просить стягнути з Міністерств освіти і науки України витрати на правничу допомогу в сумі 10000грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 99 від 18.06.2025 , актом про надані послуги від 19.06.2025, платіжною інструкцією № 8382-2318-7298- 8516 від 19.06.2025.
Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 9 статті 139 КАС України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто, не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. 
Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката
У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
На підставі наведеного у сукупності, з огляду на зміст та обсяг робіт проведених адвокатом під час розгляду справи, пов`язаність витрат на послуги адвоката з розглядом справи, обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, обґрунтованість визначення розміру гонорару, значення справи для сторін, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 1000 грн. В свою чергу, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу у даній справі.
Також позивач просить суд зобов`язати Міністерство освіти і науки України (ЄДРПОУ 38621185) та технічного адміністратора Єдиної державної електронної бази з питань освіти - Державне підприємство "ІНФОРЕСУРС" (ЄДРПОУ 37533381) надати звіт про виконання рішення суду впродовж 10 днів з дня набрання ним законної сили.
Відповідно до ст.382 КАС України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання. Ця норма є диспозитивною, тому суд не вбачає правових підстав для встановлення судового контроля саме в рішенні суду.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково. 
2. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України (ЄДРПОУ 38621185), що полягає у не внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
3. Зобов`язати Міністерство освіти і науки України (ЄДРПОУ 38621185) внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 ) черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України "Про освіту", а саме: в розділі "На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 ЗУ "Про освіту" - вказати "Так, не порушує".
4. В задоволенні позовних вимог в частині до ДП “ІНФОРЕСУРС”, - відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України (просп. Берестейський, 10,м. Київ,01135 38621185) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 484грн.(чотириста вісімдесят чотири грн.) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000 грн.(одна тисяча грн.).
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Т. О. Гордієнко